SVART IBIS. IBIS FALCINELLUS. 



753 



betare i 'Vie privée et publ. d. animaux' blivit förbisedd, nu bli- 

 vit begagnad av Fernau i hans 'Zoologia humoristica'. 



Även SoLiNUS nämner fogeln. Så ock grammatikern Athe- 

 Niios, som omkring år 228 levde dels i Alexandria, dels i Athen. 



Ibis flyttar i flock, flygande på linie den ena bredvid den 

 andra. Lätet är hest, liknande Hägerns, men icke så starkt. 

 Det låter som 'kaa' eller som 'raa'. 



Födan utgöres av småfisk och andra vattendjur, larver av 

 vatteninsekter, talrika enskaliga färskvattensmollusker, skalbaggar 

 och Gräshoppor. Han skall även förtära vegetabilier. I mumier 

 av Ihis falcinellus funnos Paludince, Coleopera, i synnerhet sådana 

 som förekomma i gödsel vid flodstranden. Dessutom finnes i 

 magsäcken kiselgrus. 



Ibis börjar tillreda sitt bo strax vid framkomsten till häck- 

 platsen i Ungern i medlet av april. Häckar kolonivis bland bu- 

 skar i kärr; boet mest på marken på rör, stundom 8— 10 fot högt 

 på vide, bygges av ris, rör, lavar, eller begagnas ett gammalt 

 Hägerbo, hvilket då fodras med säv, Baldamus. I stora, nästan 

 otillgängliga kärr sitta foglarna ofta i topparna av pilbuskarna, 

 Salta; fragilis^ hvars blad av träcken förstöras. Ibis säges leva 

 i monogami. Aggen läggas i maj, A. Fritsch; jemför här ovan 

 pag. 746. Agghvitan är klar, ljust grönblå, gulan nästan tegel- 

 röd, LÖBENSTEIN. 



De unga foglarnas kött lärer vara mycket smakligt. Tankarna 

 derom äro dock delade. Pallas säger, att köttet är mycket väl- 

 smakande, men att det skämmes snart. De ungas kött är mycket 

 smakligt, Baldamus. Innevånarne vid Zambezi hava särskild 

 avsky för hans kött, oaktadt fogeln är fet och välluktande, 

 ScLATER. v. Frauenfeld sägcr, att köttet är dåligt, och v. d. 



Sundev all , Svenska foglarna; forts, af Kinherg, 1881-3, 



MtJHLE, att han icke på det svarta, traniga köttet kunde få någon 

 god smak. Köttet är bättre om hösten än om våren, Lindermayer. 



Ibland fjädrarna leva: Docopliorus hisignatus Nitzsch, erhållen 

 även av Naumann; Lipeurus rhaphidius Nitzsch. 



Inelvsmaskar: Dispharagus contortus Molin; Filaria quadri- 

 spina Molin, båda i ventrikelns hinnor; Hystrichis orispinus 

 Molin, tunic. echin.; Trichosoma spirale Molin, i matstrupen; 

 Distomum hilohum Rud.; D. singulare Molin; Tcenia microcephala 

 RuD.; T, urseus Webl, alla i tarmkanalen. 

 ^I^i^ f]W:'' Janschof eller Janschuf MosE, III 11, 17; V 14, 16; Ed. Michaelis. 



Bochart, Hieroz. II 181 (Bubo). Ödm., VI 23. Franz., Anim. hist. 



sacr. 1643, 273; 1671, 418. Luther, Bibi. (Nachteule). Sv. Bibi. (Nattuggla). 

 lK6[JLivdi<: Kymindis Homer., II. XIV 291. Aristot., IX 13: 3. Interpr. 



Gaza, IX 12, 6; IX 27. Sundey., Arist. n. 170. 

 '^XaXxk Homer., II. XIV 289. Aristot., 1. c. Sundev., n. 129. 

 '■7/5ic Herod., II 65, 67, 76 [ex p.]. Aristot., IX 19, 6. Sundev., n. 129. 



Diod. Sic, I 83, 87; ed. Dind. I 1827 p. 111: 80; 116: 45. Plutarch., 



Is. & Os. 75 [exp.]. Strabon, ed. Casaub., 774, 812, 823; Grosk., Förb., 



XVI 4: 14; XVII 2: 4. Ailian., II 38; X 29. Gtllius, iElian. hist. 



1535, 481. 

 Ihis [falcin. + cetiop.'] Cic, Tusc. disp. V 27, 78; De nat. deor. I 29, 82, 



36, 101. OviD., Metamorpb. V 328; Ibis 52 etc, 449-50. Plin., VIII 



27; X 12, 30, 48; XXX 7, 15 (ex p.); ed. SiLLia X33. Solin., XXII; 



ed. Salmas., 1689, 44 D, 901 bB. Alb. Magn., de anim. 1449. 



Gesn., Av. 1555, 546. Aldr., Orn. III 1635, 20, C. 3, p. 93. Pinicello, 



Mund. symb. I 1681, VI C. 38, p. 308. Univ. Hist. I, Lond. 1747, 



422, 480. Champollion, Gram. Egypt. 1836, 4, 25, 73, 542 etc. Cohen, 



Descr. Monn. II 1859, 180, pl. 4. 

 Falcinellus Gesn., 1. c. 214. Gesn., red. III 1669, 49. Aldr., l.c. 125. Jonst., 



Av. 1657, 105 (s. avis falcata). Eay, Syn. 1713, 103. Brunn., Orn. 1716, 48. 

 Ibis nigra Belon, Oyseaux 1555, 200. Aldr., 1. c. 93. 

 Gallinago sylvestris aquatica Lochner, Mus. Besler. 1716, 31. 

 Numenius s. Falcinellus puniceo-viridis + iV". subarquatus Klein, Hist. Av. 



1750, 110; Vög. 1760, 203. 

 Tringa autu7nnalis Hasselq., Iter 1757, 251. 

 Numenius viridis Briss., Orn. V 1760, 326; Ed. 1763, 223. Gm., N. C. Petr. 



XV 1770, 462. 



139 



