50 - JOH. DYRING. 



Også i en del av Sandsvær forekommer silnrisk kalksten og 

 skifer. Da disse bergarter forvitrer meget lett, danner de som 

 regel fruktbar og god jord, hvorfor man her har distriktets arts- 

 rikeste vegetasjon. — Den yngste avleining, sandstensetasjen^ med 

 konglomerat, utbrer sig for det første i et pai" bredere felter på 

 begge sider av den sydlige del av Sandedalen og strekker sig 

 derefter som en smal brem langs kysten på vestsiden av Sande- 

 bukten gjennem Botne til Holmestrand og derfra tildels langs 

 fjordens sydlige bredd gjennem Våle og Borre til Hoi'ten, hvor 

 den overalt dannei' foten av kystens steile utslyrtning. Også ved 

 sydenden av Bergsvatn i Hof finnes et mindre sandstensfelt. 

 Sandstenen forvitrer mindre lett enn kalksten og leirskifer og 

 gir derfor en mindre fruktbar jord med en tarveligere og mei'e 

 ensformig vegetasjon. 



c. De lagede berg dekkes atter på de fleste sleder av erup- 

 tiver, underst av augitporfyr, ovenpå denne av utstrakte vidder av 

 rombeporfyr"^ og tildels av granitiske bergarter. Augitporfyren 

 [Brøggers essexitmelafyr og essexitporfyrit] som ligger 

 direkte ovenpå sandstenen, beslår av en rekke benker av mørke, 

 tunge basaltlavaer. Den danner størstedelen av den steile, løv- 

 skogklædde utstyrtning mot Holmestrandsfjorden, hvor den 

 gjennemsettes av en rekke nogenlunde parallelle spalter og 

 stundom viser tilløp til dannelse av sekskantede søiler, og går 

 derfra mot nv. inn i Sande og Hof og mot ø. til øene ved Horten. 

 Noget stort felt dekker ikke denne bergart, da den på de fleste 

 steder er overdekket av rombeporfyren som danner undei'- 

 grunnen i en ganske betydelig del av området — størsteparten 

 av Borre, Våle, Botne, og Hof samt en del av Sande. Av gra- 

 nitiske bergarter forekommer et litet felt av rød kvartssyenit [Brøg- 

 gers nordmarkit] ved Hillestad vatn, et større, næsten krets- 



1 Sandstensetasjen som nu gjerne regnes for en øverste avdeling ovenpå 

 den egentlige siiur, danner overgang til devonsystemet. 



2 Tofteholmen og Rambergholuien er delvis levninger av den veldige 

 vulkan, som har utspydd disse porfyrmasser. 



