34 HALFDAN BRYN. 



nyere arvelighetsforskning har kastet adskilh'g lys over disse 

 spørsmaal. 



Vistnok kan man ikke forklare sig hvorledes blondheten er 

 kommet istand. Man maa her nøle sig med at henvise til at 

 lignende ofte er forekommet i dyreriket. Blondheten er jo ingen 

 nyerhvervet eiendommelighet. Det er hvad man nu kalder en 

 tapsmutation. Den blonde race har mistet en væsentlig del av 

 det pigment som er fælleseie for hele den øvrige menneskehet. 



Men alle den hvite races øvrige egenskaper har den nyere 

 arvelighetsforskning kastet et forstaaelsens lys over. Det har 

 vist sig at naar en kortskallet og en langskallet race krydses, 

 da opstaar der ikke i denne henseende nogen mellemform. 

 Avkommet blir dels langskallet, dels kortskallet, ganske som 

 tilfældet nu er i Europa. 



Naar en type med brede ansigter krydses med en type med 

 lange og smale ansigter faar ikke avkommet middels lange 

 ansigter. Der opstaar heller ikke her nogen ny mellemform. 

 Avkommet faar dels lange og smale, dels korte og brede an- 

 sigter, ganske som tilfældet er i Europa. 



Og i den aller nyeste tid har de to amerikanske forskere, 

 Charles og Gjertrude Davenport paavist at naar en krus- 

 haaret negertype krydses med en stivhaaret asiatisk type faar 

 avkommet lokket haar, ganske saaledes som tilfældet er i 

 Europa. ' 



Endelig har en række forskere: Goldschmidt, Boas, Eugen 

 Fischer og flere paavist, at naar to forskjellige mennesketyper 

 krydses da overgaar avkommet meget ofte begge forældretyper 

 med hensyn til størrelse, vækst, kraft. „Luxuriering" kalder 

 Boas dette fænomen. Saaledes kan man da ogsaa finde en 

 forklaring paa den hvite races store legemshøide og kraftige 

 legemsbygning. Naar derfor undlages blondheten saa har den 

 hvite, nordiske race helt igjennem præget av at være et bastard- 

 produkt av asiatiske og afrikanske grundelementer. 



