HALFDAN BRYN. 



Her viser stor legemshøide utpræget affinitet til dolicho- 

 cephali, liten legemshøide derimot viser utpræget affinitet til 

 brachycephali. 



Nu er det ganske vist saa at affinitetsundersøkelserne ikke 

 altid taler et saa tydelig sprog som i dette eksempel. Og det 

 hænder jo ogsaa at affiitetstallene peker i en helt motsat retning 

 ak den ventede. 



Aarsakerne hertil kan være mange. Ofte kan man finde 

 en helt forklarlig aarsak til uregelmæssigheterne; men under- 

 tiden kan ingen plausibel forklaring gives. 



Men av denne grund at kaste hele metoden overbord er 

 dog at gaa for vidt. De antropologiske arbeidsmetoder er endnu 

 i saa mange retninger ufuldkomne at man nok ikke bør vrake 

 en metode fordi der endnu klæber endel mangler ved den. I 

 det store og hele tat maa man si at den yder os en meget stor 

 hjælp ved opklaring av mange raceologiske undersøkelser. 



Dr. Andreas M. Hansen gjør selv rede for hvorfor den ikke 

 altid kan gi et tilfredsstillende resultat. Pladsen tillater mig ikke 

 her at komme nærmere ind herpaa. 



Jeg maa nøie mig med at henvise de som interesserer sig 

 for disse undersøkelser til hans ovennævnte avhandling. 



Naar man gjennemgaar en række affinitetstabeller vil det 

 være paafaldende hvorledes tabellerne gjennemgaaende viser ens- 

 artede resultater naar det gjælder brachycephalernes affinitets- 

 forhold, Ganske anderledes usikre og vaklende blir tallene naar 

 man kommer over til de lavere indekser. Dr. Andreas M. 

 Hansen gir antropologerne skylden herfor. Han mener at det 

 skyldes den forkjerte, kvinære inddeling som nu brukes. 



Heri er jeg ikke enig med ham. Jeg tror inddelingen er 

 god nok. Grunden er efter min mrning den, at der ved siden 

 av de to grundracer som danner hovedstammen i vort folk ogsaa 

 findes indsprængt andre typer, dels av nyere dels sandsynligvis 

 ogsaa av ældre dato. Specielt føler jeg mig overbevist om at 

 der flere steder findes en sterkt dolichocephal mørk type av stor 



