TO GRUNDRACER I NORGE. 49 



Kurven for legemshøiden har i almindelighet 3 spisser (fig. 8). 

 I Møre fylke findar man saaledes 1 stor central spids ved høide 

 172 cm. Denne spid.s er omtrent konstant i Norge. Dens be- 

 liggenhet kan variere litt. Den kan saaledes enkelte steder 

 især paa Vestlandet nærme sig til høide 171 og den kan i 

 Trøndelagen og Østerdalen nærme sig mot høide 173. 



Paa kurvens opadstigende bue finder man ialmindelighet en 

 ganske vel markeret spids ved høide 168 og paa det nedad- 

 gaaende ben finder man en endnu mere markeret spids ved 

 høide 176. Ogsaa begge disse 

 sidste spidser er konstante. De 

 kan være mere og mindre mar- 

 keret, men mangler sjelden. 

 Deres størrelse og beliggenhet 

 synes at ha en avgjørende ind- 

 flydelse paa den centrale spids, 

 især gjælder dette spidserne paa 

 det nedadgaaende ben. Hvis 

 denne spids er meget fremtræ- '^ 



dende er som regel den centrale spids rykket litt over til høire, 

 ligger altsaa litt nærmere høide 173. Er derimot spidsen paa det 

 opadgaaende ben særlig fremtrædende saa medfører dette ofte 

 at den centrale spids trækkes længer mot venstre, nærmere til 

 høide 171 altsaa. Dette tyder efter min mening paa at den 

 centrale spids for en del er et summationsfænomen. Kurven c 

 er med andre ord kommet istand ved at de to typer a og 6 er 

 blandet eller krydset indbyrdes. 



Toppen c er blit saa fremtrædende fordi en stor del baade 

 av type a og type c har netop denne høide. 



En nærmere undersøkelse synes dog at tyde paa at den 

 ikke bare er et summationsfænomen. Jeg har baade i „Trønde- 

 lagens antropologi" og i „Møre fylkes antropologi" gjort op- 

 merksom paa at spidsen neppe vilde været saa høi hvis den kun 

 var et summasionsfænomen. Man kan ialfald ikke utelukke den 



Nyt Mag. f. Naturv. LVIII. 1920. 4 



