OM NOMENKLATUR 1 PLANTESOCIOLOGIEN. 45 



Naar man imidlertid bruker den kombinerte valens- og 

 skjønsmetode, bortfalder for en væsentlig del de krav som Raun- 

 KFÆR stiller til prøveflatens areal og til antallets størrelse. Hver 

 art blir nemlig karakteriserat ved 2værdier: spredningstallet og 

 dækningsgraden. Da arbeidet falder sent, blir man i praksis 

 nødt til at indskrænke prøveantallet. Jeg har fundet at en serie 

 paa 10 prøver à V4 m^ gir gode resultater. Holder man paa 

 med artsrike typer, og taes kryptogamene med^ saa kræver en 

 saadan prøvesuite mindst et par timers arbeide. — 



Vi har altsaa ovenfor fremhævet at for den sluttede vegeta- 

 tions vedkommende er plantesociologiens utgangsmateriale de 

 saavel kvalitativt som kvantitativt ensartede planteaggregater. 

 Alting staar og falder med dette krav. Ti hele det sociologiske 

 system er baseret herpaa. Er ikke utgangspunktet noget enhetlig, 

 noget som er skarpt eller ialfald relativt skarpt fikseret med be- 

 stemte kjendetegn, men svævende, faar alt det øvrige liten eller 

 ingen værdi. Det er de samme krav de svenske botanikere 

 stiller, naar de forlanger at prøveflatene skal være „rene". 



Det ensartede planteaggregat rummer en mængde proble- 

 mer. To meget vigtige spørsmaal er saaledes følgende: Er den 

 floristiske sammensætning konstant i nogen længere tid? Er 

 forholdet mellem de forskjellige arters dækningsgrad konstant i 

 et længere tidsrum?^ 



Vi kommer her ind paa hvad en række forskere kalder 

 „likevegten i et plantesamfund". 



Ved sociologiske beskrivelser forutsætter vi i virkeligheten 

 at en saadan eksisterer. Ellers vilde jo vore analyser av en- 



1 Jeg tænker her først og fremst paa hvad man i den genelislce sociologi 

 kalder „cUmax-samfund" , som jo antaes at være de mest stabile ; 

 men desuten ogsaa paa ensartede aggregater i sin almindelighet. Selv 

 om disse ikke repræsenterer nogen climax men kun indgaar som ledd 

 i en utviklingsserie, saa kan de allikevel ha en lang eksistenstid (f. eks. 

 zonerns i en myr; disse kan forskyves, uten dog at forandre sit hel- 

 hetspræg). 



