48 ROLF NORDHAGEN. 



Forinden jeg gaar videre vil jeg med nogen ord berøre et 

 stort problem som knytter sig til de sociologiske enheter, nemlig: 

 Hvad er aarsaken til at disse eksisterer? 



Hvis man eksperimentelt vilde forsøke at faa frem en socio- 

 iogisk enhet, f. eks. paa ny jord (ved at rasere et omraade og 

 overlate det til sig selv), var det ikke nok bare at skaffe tilveie 

 et visst areal. Hvis man ikke samtidig sørget for at livskaarene 

 var de samme over det hele, vilde eksperimentet ganske sikkert 

 resultere i en heterogen vegetation, eller i en mosaik av „asso- 

 ciationsfragmenter" (Du Rietz, Fries & Tengw^all 1918 p. 152). 



Der er neppe nogen tvil om at hovedaarsaken til at vi i 

 naturen finder alle disse eiendommelige lovmæssige planteaggre- 

 gater (enheter) først og fremst er den, at der gives arealer av 

 jordoverflaten hvor planterne finder ensartede livsbetingelser 

 (ialfald er visse, for planterne meget væsentlige livsbetingelser de 

 samme indenfor et saadant areal). Hvorledes skulde ellers fæno- 

 menet forklares? Paa den anden side anser jeg det ikke for 

 helt udelukket at der gives eksempler paa homogene vegetationer 

 paa heterogene voksesteder; men dette blir utvilsomt undtagelser 

 fra den ovennævnte regel. 



Den laveste plantesociologiske enhet kan ogsaa kaldes for 

 en synøkologisk enhet. Hvis dette ikke var tilfældet vilde der 

 JQ ingen synøkologi være. Ti hvad skulde ellers være synøko- 

 logiens objekt, dens utgangsmateriale, dens laveste enheter, hvis 

 det ikke var de kvalitativt og kvantitativt homogene plante- 

 aggregater? 



Jeg kommer forøvrig tilbake til spørsmaalet om „synøko- 

 logiske enheter" i et av de følgende avsnit. 



Vi har hittil holdt os til den sluttede, sammenhængende 

 vegetation. Her har vi ftied virkelige „plantesamfund^^ at gjøre. 

 Jeg skal ikke forsøke paa at gi nogen utredning av dette be- 

 grep. Men det forekommer mig at det ofte anvendes noget 



