OM NOMENKLATUR I PLANTESOCIOLOGIEN. 57 



Allerede dette tyder paa at et system baseret paa floristisk- 

 plantefysiognomiske principer maa bli kunstig. Men det er et 

 stort spørsmaal om ikke alle de systemer vi her kommer til at 

 opstille, maa bli kunstige. For noget samlende phylogenetisk 

 moment har vi ikke her saaledes som i plantesystematiken. Det 

 naturlige system blir kanske det som er mindst kunstig o: det 

 som ér mest anvendelig uten at føre til absurde konsekvenser. 



For tiden er der blandt plantegeografene avgjort stemning 

 for et floristisk-fysiognomisk system. Ti hvad falder mere na- 

 turhg end at lægge utseendet, de direkte iagttagbare og konstater- 

 bare egenskaper, til grund for klassificeringen? 



Indenfor moderne schweizisk og svensk plantesociologi er 

 der en tydelig induktiv tendens at spore, en bevisst stræben 

 efter at komme bort fra deduktive og hypothetiske systemer. Men 

 de fleste forskere formaar allikevel ikke at være helt konse- 

 kvente paa delte punkt; ved nøiere ettersyn viser det sig meget 

 ofte at de bevisst eller oftest ubevisst, lar de floristisk-fysiogno- 

 miske principer kompromisere med deduktive. Og det er netop 

 dette som gjør det saa uhyre vanskelig at analysere deres be- 

 grepsdannelser. 



Vi kommer her atter tilbake til de 2 forskjellige grundopfat- 

 ninger som gjør sig gjældende i plantesamfundslæren, nemlig 

 1) den retning der befragter det vegetationsfysiognomiske og 

 fysiografiske studium som noget for sig, og derfor stræber efter 

 at lægge vegetationens umiddelbart iagttagbare egenskaper til 

 grund for klassifikationen, og 2) den retning som hævder at 

 vegetationen maa befragtes i umiddelbar sammenhæng med livs- 

 kaarene, og som lægger disse til grund for samfundenes ind- 

 deling, og som kun studerer fysiognomiet som en funktion av 

 mihøet, av voksestedsfaktorene. 



Den førstnævnte retning tar forelobig intet standpunkt til 

 aarsaksproblemet : hvad er grunden til at vegetationen paa delte 

 eller hint sted er saaledes beskaffen som den er, og ikke ander- 

 ledes? Ti dette spørsmaal er uhyre vanskelig at løse og forut- 



