68 ROLF NORDHAGEN. 



forhold, og derav kommer utvilsomt meget av den uklarhet som 

 hersker i plantesocioiogiske nomenklaturspørsmaal.^ 



Kongressen har paa en maate forsøkt at „slaa to fluer i en 

 smekk". Men vi kan umulig klare os bare med én definition, 

 for da blir flertydighet og uklarhet følgen. Hadde man gaat den 

 rigtige vei og først defineret „Bestand" og efterpaa „Bestandes- 

 typus" (saaledes som ovenfor antydet), saa hadde alt været godt 

 og vel. — 



En lignende rolle som hos Rubel spiller „associationsbegre- 

 pet" hos mange andre forskere. Men definitionsmaaten er ofte 

 en anden, likesaa det egenthge indhold. 



Samuelsson som bruker ordet „bestånd" paa samme maate 

 som schweizerne, definerer „associationen" som : „en saiuman- 

 fattning av de til sin sammansåtning väsentligen öfverens- 

 stämmande bestånden" (1916 p. 352), altsaa helt anderledes 

 end kongressen. Han fortsaetter videre: „I forhållande härtill 

 kommer därför det enskilda beståndet att repräsentera det 

 mer eller mindre ofullständiga sätt, hvarpå en association 

 i ett speciellt fall föreligger förverkligad. Associationshegrep- 

 pet hvilar följaktligen på en teoretisk abstraktion lika väl som 

 systematikens artbegrepp och är lika tänjbart som detta."' 



Samuelsson forsøker altsaa her at kaste lys over begrepet 

 ved først at foreta en slags „logisk inversion", og siden en sam- 

 menligning med artsbegrepet. Men kan man si, at i forhold til 

 artsbegrepet kommer det enkelte planteindivid til at repræsen- 

 tere den mere eller mindre ufuldstændige maate hvorpaa arten i 

 et specielt tilfælde foreligger realiseret? Nei, det kan man 

 ikke. Artsbegrepet er nemlig dannet ved generalisation (ab- 



^ Herpaa beror ogsaa forskjellen mellem Kongressens definition og 

 Samuelssons^ som citeres i det følgende. Denne sidste har klart for sig 

 at vi har med 2 begreper at gjøre, og ikke ett. 



