OM NOMENKLATUR I PLANTESOCIOLOGIEN. 73 



hans „formation" repræsentere en fortegnelse over arter som 

 forekommer paa voksesteder der udmerker sig ved samme karak- 

 teristiske kombination av faktorer, altsaa en slags tabellarisk 

 oversigt over arter som inaa antaes at være nogenlunàe like- 

 vcerdige i autökologisk henseende, eller en gruppering av artene 

 efter voksestedets natur. Men saalænge voksestedenes forhold 

 ikke er analyseret utover det l'ent overfladiske og de enkelte 

 arter ikke studeret i detalj, kan „formationen" heller ikke aner- 

 kjendes som nogen eksakt autøkologisk gruppering. Ti mange 

 arter er meget plastiske, og fordi om de forekommer paa et 

 voksested, behøver det miliø hvorunder de her lever, slet ikke 

 være optimalt eller være „typisk" for dem. 



Allerede i 1881 har Hult i sin klassiske avhandling, gjort 

 opmerksom paa disse ting. Under omtalen av den Sendtnerske 

 retning i plantegeografien, sier han at den praktiske konsekven- 

 sen av den „deduktive skoles"'^ principer var „att man vid fram- 

 ställningar af vegetationen utgick från ståndorterna, och såsom 

 bildande ett växtsamhälle uppräknade de arter man observerat 

 pä lokaler, som man ansåg erbjuda växterna samma lefnadsvil- 

 kor. Under sådana förhållanden måste det framstälda växt- 

 samhället bHfva en konstprodukt,'^ som blott närmade sig '^ sin 

 förebild i naturen i samma mon, som forskarens kännedom om 

 och uppskatning af de på växternas förekomst inverkande fak- 

 torerna var riktig och fullständig" (1. c. p. 3). 



For at belyse denne opfatning skal jeg nævne nogen eks- 

 empler. 



Sæt at jeg fulgte Gradmanns principer, og under en skil- 

 dring av strandengene ved Kristiania opregnet alle de arter 

 som jeg har iagttat paa en mængde lokaliteter, som jeg eftei 

 bedste skjøn vilde anse for nogenlunde hkeværdige med hensyn 



1 Gradmann vilde av Hult utvilsomt blit regnet for en av dens repræ- 

 sentanter. 



2 Uthævet her. 



