108 ROLF NORDHAGEN. 



er uttrykt ; vi vet i mange tilfælder slet ikke hvorledes denne 

 eller hin fysiognomiske eiendommelighet skal tydes, om den skal 

 betragtes som fremkommet ved tilpasning til kaarene, eller om 

 den skyldes arvelige anlæg hvis betydning vi ikke kjender. 

 Fysiognomiske typer behøver ikke at være økologiske typer o : 

 økologisk betinget, og det er vel heller ikke altid givet at en 

 autøkologisk overensstemmelse umiddelbart aabenbarer sig i 

 fysiognomiet, som en type. 



De moderne „livsformsystemer" som er opstillet, er alle 

 mere eller mindre ufuldkomne, eller som Raunkiær uttrykker 

 sig „foreløbig anvendelige" (Skagens odde, p. 201); de bygger 

 nemlig paa enkelte iøinefaldende tilpasning s f æn omener inden 

 planteriket. Den „absolute" livsform, o: summen av samtlige 

 tilpasninger hos den enkelte art (Raunkfær 1917) er endnu saa 

 lite utforsket og saa vanskelig at anskue, at vi foreløbig i øko- 

 logien maa nøie os med mere oversigthge, men mindre fuld- 

 komne systemer, • 



Netop fordi de opstillede hvsformsystemer er ensidige, 

 ofte mere eller mindre kunstige og theoretiske, lægger mange 

 plantesociologer nu mere og mere vegt paa fysiognomiet som. 

 saadant ved samfundenes klassificering, uanset om det er øko- 

 logisk betinget eller ikke. Man søker nu mere og mere at lægge 

 de rent fysiognomiske typer (fysiognomiske livsformer, cf r. p. &8) 

 som : træ (løvtræ, naaletræ etc), busk, ris, urt, græs osv. til 

 grund for den sekundære klassifikation, hkesom man mere og 

 mere foretrækker at foreta en primær gruppering efter floristisk- 

 fysiognomiske principer. En sterk induktiv tendens gjør sig tydelig 

 gjældende. 



Jeg skal ikke her forsøke paa at belyse fordelene og mang- 

 lene ved disse forskjellige fremgangsmaater, men kun fæste op- 

 merksomheten ved problemenes mere formelle og logiske side. 



