OM NOMENKLATUR I PLANTESOCIOLOGIEN. 117 



det formaal at uttrykke en likhet (fysiognomisk eller økologisk), 

 eller en helhet (f. eks. en topografisk-geografisk). 



Hvis vi blander disse 2 ting sammen og bruker betegnelsen 

 „formation" om specialbegreper hvis medtænkte realmoment er 

 helt forskjellig, vil vi aldrig opnaa greie linjer i plantesocio- 

 logien. 



Der kan efter min mening neppe være tvil om at termen 

 formation kun hør reserveres for begreper som uttrykker en 

 overensstemmelse [fysiognomisk eller økologisk) méllem en 

 rcekke associationstyper (eller bestandstyper, hvis dette navn 

 foretrækkes). Utviklingen synes ogsaa at gaa i denne retning, 

 ialfald i mellem-europæisk og skandinavisk plantesociologi (ame- 

 rikanernes standpunkt er omtalt i næste kapitel). 



Hvad „helhetene" bør benævnes, skal vi senere komme til- 

 bake til. — 



Gaaende ut fra begrepet formation kan vi atter danne os 

 nye begreper ved abstraktion. Disse begrepers indhold blir na- 

 turligvis mindre og mindre jo „høiere" vi kommer op, samtidig 

 med at deres vidde tiltar. Baade de generelle begreper og alle 

 specialbegrepene burde symboliseres ved fællesnavn. Men spro- 

 get lægger stadig hindringer i veien, slik at vi ofte blir nødt til 

 at bruke samlenavn i „overført betydning", om like ting, som 

 slet ikke utgjør nogen helhet (cfr. Rubels: formationsgruppe og 

 formationsklasse i „Handwörterbuch der Naturvv^-"). 



Efter min mening burde man her lave nye kunstord i likhet 

 med „formation". (Man kunde saaledes tale om habition (av 

 habitus), spektion (av specere: se, skue) osv. Jeg agter slet 

 ikke at foreslaa disse navn, men nævner dem bare for at an- 

 tyde en mulig fremgangsmaate. Man burde vistnok i tilfælde 

 paakalde filologisk assistance). 



