Sparagmit-Kvarts-Fjeldet langs Grænsen. 9 



fra Syd — Helbækken paa Amtskartet — fryder, medens 

 Anaaen i Bunden af Kjedelen gjennem en Kløft styrter ned- 

 over Fjeldsiden og danner et smukt Fald. Paa Nordsiden 

 danner Fj eldet en sammenhængende Styrtning med svære 

 Urer nedenfor indtil henimod Storsjøen, hvor Fjeldskraanin- 

 gen svinger om mod Nord og falder af mod Søen, idet der 

 alene dannes et smalt Fremspring i omtr. 100 m.s Høide, 

 hvorpaa Androggaardene ligger. Ovenfor Sagen er Anaaens 

 Dalbund opfyldt med Moræner; Granitblokke er hyppige, og 

 Graniten saaes ogsaa en Gang i fast Fjeld. Fjeldskraanin- 

 gen mod S. er meget dækket. Opover mod SO. saaes først 

 graa Kvartsit, 185 m. over Storsjøen, med Str. omtr. 80° V. 

 F. N. *), derpaa ved en liden Bæk blaakvartsartet Kvartsit 

 og saa, 245 m. o. S., en tyndskifret blaalig Kalk med 

 Str. 30 ° V. F. 28 ° 0. overleiet af blaalig Kvartsit, Under Ned- 

 stigningen mod Helbækken blev atter Kalkskiferen truffet og 

 nedenfor enkelte kvartsitartede Bergarter; den steile Skraa- 

 ning er dækket med Ur af Kvartsbergarter. Vi gik over Aaen 

 vedFoden af Faldet; her 180 m. o. S. staar en lys graalig Spa- 

 ragmit med F. 20° — 30° N. Ovenfor Faldet kommer man 

 langs Aaen ind paa Fjeldmarken, der er dækket med Moræne- 

 hauge og Myr; enkelte store Blokke af Øiegneis saaes. I 

 en liden Høide, N. Anaatjern, 315 m. o. S., staar Blaakvarts 

 og ved Tjernet nordenfor graa Kvartssandsten. 



Den steile Fjeldskraaning — det saakaldte Hviteberg — 

 vestenfor Faldet er oventil lidet bevokset lige til henimod 

 An drog, saa at Lagbygningen i de bratte Styrtninger inderst 

 kan sees fra den modstaaende Dalskraaning. Laglinierne 

 sænker sig regelmæssig vestover, hvorfor de ældste Berg- 

 arter stikker op østlig ved Faldet. Her har man, som oven- 

 for nævnt, lys graalig Sparagmit; lidt vestligere 13 m. høiere 

 staar graa Lerskifer med Kvartssandsten, Str. omtr. 65° V. 

 F. N. Vestenfor og ovenfor traf vi graablaa Sparagmiter, 

 tildels finkorn ede indtil blaakvartsartede, og derpaa en styg 

 Skifer med Kvartssandstenlag overleiet af Granit. Skiferen 

 er særdeles gjennemsat med Sletter og knust i Smaastykker; 

 de mellemliggende Sandstenlag er tildels smaabølgede. Hvor 



x ) De i Norge observerede Strøgretninger er befriede for Misvisningen, 

 der er antaget for 13° V. M. o. S. angiver Høiden i Meter over 

 Storsjøen. 



