12 0, E. Schiøtz. 



er ganske skarp. Under Nedstigningen saaes Grænsen 

 490 m. o. S.; under Opstigningen noget under 505 m. o. S. Øie- 

 gneisen havde yderst i Randen en Mægtighed af mindst 

 60 — 70 m. — en fremspringende mindre Top naar op til 

 565 m. o. S — ; vestover tiltager den i Mægtighed, da Hoved- 

 toppen er 620 m. o. S. eller 865 m. o. H. 



Øiegneisen gjorde paa de fleste Steder et massivt Ind- 

 tryk; den har vilde, klumpede Former med oventil tildels af- 

 rundede Fläder. Seet paa lidt Af stand viser den en tydelig 

 Bænkning med Held svagt nordover ; men ordentlig Lagning 

 kan ikke sees. Feldspathen, lys rødlig, optræder almindelig 

 i store runde Øine; under Opstigningen saaes et Sted nær 

 Grænsen Feldspathen mindre fremtrædende i smaa langstrakte 

 Skiver, saa at Bergarten tildels fik Udseende som glindsende 

 Skifer; et andet Sted var Feldspathen smaakrystallinsk, saa 

 at Udseendet blev sparagmitisk. Disse Indleiringer nær 

 Grænsen var de eneste, der gav Indtryk af Lag i Gneisen; 

 overalt ellers saa den ud som en massiv Bergart. 



Fra Movolden gik vi nordover langs Foden af Fjeldet 

 indtil Nordenden af lille Valesjø; Dalen, der er træløs, er 

 fuldstændig opfyldt med Moræne volde, dækket med skarp- 

 kantede Stene af de lyse rødlige Sparagmiter; etsteds saaes 

 en lys rødlig Sparagmitsandsten langt nede i Foden afFjeld- 

 siden. 



Vi besteg saa den nordligste Pynt af Øiegneisen, 590 m. 

 o. S. ; vi gik opover langs Sæterveien til Pladsen Skaret ved 

 Storsjøen. Først saaes en lys grønlig talkholdig Sparagmit 

 med F. 20° V.; dcrpaa kom forskjellige Varieteter, til- 

 dels grovkornede, lyse grønlige og rødlige Sparagmiter, lig 

 dem vi tidligere havde seet sydligere under Øiegneisen. 

 b'ôO m. o. S. naaedes Aasranden. Straks til Venstre for os 

 hævede Øiegneisen sig 70 m. brat op adskilt fra os ved en 

 liden Fordybning i Aasranden ; Foden af Øiegneisen er noget 

 lavere end denne. Lige under Øiegneisen saaes her en styg 

 mørk grønlig finkornet skifret Bergart med Str. omtr. 115° V. 

 F. nordover ; i samme Retning gik Bænkningen i Gneisen. 

 Toppen danner Nordgrænsen af Øiegneisen paa denne Side 

 af Fjeldet; vi fulgte Grænsen indover op paa Fjeldet; den 

 gaar omtrent retliniet vestover. Grænsen udhæves ikke i 

 Terrænet; den antydes kun ved en ganske 3vag Indsænkning. 



