40 



0. E. Schiøtz. 



Fig. 10. 



700 in. 



300 uk 



S. a. Øiegneis. b. lys grønlig-rød talkholdig 



Sparagmit. b', glindsende graa Talkskifer. 



Det Forhold, Øiegneisen efter det ovenstaaende viser, 

 lader sig alene forklare ved at antage, at den er eruptiv og 



ikke laget saaledes, som man tidligere 

 bestandig har forudsat ; hertil passer 

 ogsaa dens ydre Habitus. 



Den underste Grænse af Øiegnei- 

 sen i det østlige Affald af Valesjø- 

 bjerget er omtrent horizontal; Græn- 

 sen sænker sig maaske svagt syd- 

 over fra 500 m. o. Storsjøen under 

 den nordligste Pynt til 490 m. nær 

 Movolden. Søndenfor paa Aasen oven- 

 for Androg optræder Øiegneisen, som 

 tidligere nævnt, i en Heide af omtr. 

 480 m. o. S. Da Høiden saaledes er 

 omtrent den samme paa begge Steder, 

 g synes det mig rimeligst at antage, at 

 ^ Øiegneisen paa Androgaasen kun er 

 i -1 en Levning af et større sammenhæn- 

 gende Dække, som tidligere har ud- 

 bredt sig fra Valesjøbjerget mod Syd 

 over Androgaasen, se hosstaaende 

 Profil 1 ), Fig. 11. At Denudationen 



!) I «Om fjällprobleinet», G. F. F. Bd. X, 

 pag. 330, leverer T ør neb ohm et Profil 

 over denne Egn ; sammenligner man dette 

 med ovenstaaende og Fig. 7, saa sees, 

 at vi er næsten fuldstændig enige an- 

 gaaende Aldersfølgen af de forskjellige 

 Bergarter. Tørnebohm kun betragter 

 Øiegneisen paa Androgaasen som liggende 

 mellem Kvartsskifrene der og de lyse 

 Sparagmiter under Valesjøberget, hvilket 

 jeg anser for mindre sandsynligt. Nogen 

 Forkastning søndenfor Valesjøbjerget, 



