Sparagmit-Kvarts-Fjeldet langs Grænsen. 65 



Retning. Da Vestsiden af Finnsveclaasen og Noliaasen danner 

 en omtrent sammenhængende brat Skraaning, kan Blokkene 

 ikke være førte op fra Kalken i denne Skraaning; de kan føl- 

 gelig alene være komne nordenfra enten fra Finnsvedaasens 

 Plateau eller dens nordlige Skraaning. For alle erratiske 

 Blokke og især for Kalkblokke, der saa let opslides, gjælder 

 imidlertid, at jo nærmere man kommer Udgangspunktet for 

 Blokketransporten, i desto større Mængde optræder de. Skulde 

 nu Kalkblokkene paa Noliaasen være komne fra Finnsvedaasens 

 Nordskraaning, maatte der her efter al Rimelighed ligge en 

 Mængde Kalkblokke stroede omkring; men herom nævner S ve- 

 il o niu s intet. Han angiver Kalk hverken i fast Fjeld eller 

 i løse Blokke paa Nordsiden af Finnsvedaasen. Kalkblokkene 

 paa Noliaasen maa derfor enten skrive sig fra selve Stedet, 

 h vad der er rimeligst, eller fra Finnsvedaasens Plateau; i 

 begge Tilfælde følger, at Kalken optræder i denne anselige 

 Høide ovenpaa Sparagmit-Kvârts-Fj eldet. 



Jeg vil her med det samme gjøre opmerksom paa, at 

 Kalken paa Finnsvedaasen og Noliaasen forresten er iagttaget 

 i fast Fjeld og i Blokke alene i den vestlige Skraaning af 

 begge Aase og paa Østsiden af Noliaasen; derimod hverken i 

 Sydskraaningen af denne eller i Nordskraaningen af Finnsved- 

 aasen. For det første "Steds Vedkommende kan man ikke an- 

 føre dækket Terræn, da Noliaasen falder brat af mod Syd som 

 mod Vest og Sydvest; Kalken maatte derfor kunne røbe sin 

 Tilstedeværelse ved rigelige Blokkesamlinger i den sydlige 

 Skraaning ligesaa godt som i den vestlige og sydvestlige ; men 

 saadanne Blokkesamlinger omtales ikke af Svenonius. An- 

 tager man imidlertid, at Kvartsiten er ældre end Kalken og 

 kun ved Inversion er bragt over denne i den vestlige Skraa- 

 ning af disse Aase, saa falder det af sig selv, at man i Nord- 

 skraaningen og Sydskraaningen, der giver Snit tvers over Bøi- 

 ningen, alene vil møde det ældre Fjeld. 



Det Resultat, vi ovenfor er kommet til, lader sig sammen- 

 fatte i omstaaende Profil, Fig. 25. 



Efter Svenonius skal Kalken overalt ved Gløte naa op 

 til samme Høide; dette kan imidlertid ikke være strengt nøi- 

 agtigt. I Svartaasen ligger Kalken saaledes utvivlsomt lavere 

 «nd i den nærliggende vestre Side af Dykersberg; den største 

 Høide af Kalken paa Svartaasen er nemlig sydlig 48 m. o. Grløte, 



Nyt Mag. f. Naturv. XXXII. I' 5 



