Sparagmit-Kvarts-Fjeldet langs Grænsen. 71 



som Høgbom gjør paa «flere Steder i sit Arbeide, af en op- 

 dukkende Granit, der uden videre antages for Urberggranit, 

 drage den Slutning, at de omgivende lagede Bergarter hører 

 til Bunden af Sparagmitfj eldet; det er nødvendigt først at paa- 

 vise, at ingen mellemliggende Lag mangler forudsat naturlig- 

 vis, at den iagtagne Granit virkelig er ældre end sin Omgivelse 

 og hører til Grund fj eldet. 



Ovenfor blev anført, at den graa Sparagmit er konformt 

 ' afleiet under de undersiluriske Lag ; at saa er Tilfældet er let 

 at overbevise sig om ved Høgbjerget og Rømundfjeld. Den 

 graa Sparagmit har paa disse Steder kun en ringe Mægtighed; 

 det kan derfor synes mindre berettiget uden videre at udstrække 

 de der vundne Resultater til ogsaa at gjælde, hvor den graa 

 Sparagmit optræder fuldt udviklet. Som nedenfor skal vises, 

 fører imidlertid Observationerne paa andre Steder, hvor Silu- 

 ren og Sparagmiten støder sammen, til konform Lagstilling 

 mellem begge. Bortsees fra den lille Forekomst ved Skarven, 

 'hvor det dækkede Terræn ikke tillader at drage nogen sikker 

 Slutning, møder man først saa langt mod Syd som ved Klet- 

 ten, Brennsætrene og Brumundkampen paa Levninger af Silu- 

 ren i Sparagmitfj eldet. I «Nyt Mag. for Naturvid. » Bd. 27 

 pag. 261 *) har jeg omhandlet disse Forekomster. Ogsaa her 

 er desværre Terrænet meget dækket, desuden er Lagningen 

 ofte vanskelig at se; men trods det kan man ved Brumund- 

 kampen overbevise sig om, at Orthokerkalken er konformt leiet 

 med Kvartsfjeldet. Profilet, 1. c. pag. 263, viser, at Lagene 

 er bøiede til en begyndende Inversion, idet Kvartsfjeldet dan- 

 ner en opdukkende Fold med Str. omtr. 60° 0., hvis sydlige 

 Del er bøiet noget frem over den overliggende Kalk, medens 

 den nordlige antagelig falder fladt af. Ligedan maa Forhol- 

 dene være ved Brennsætrene; men Terrænet er her meget 

 mere dækket. Ved en Bæk mellem Sætrene iagttog jeg nem- 

 lig paa en TJdflugt i 1885 i en graasort Skifer, antagelig hø- 

 rende til Et. 4 som Skifrene, der optræder S. for Sætrene, temmelig 

 steilt Fald mod NV. Str. 40° 0., medens jeg i 1875 nordenfor 

 ved Jernaaen — i den nævnte Afhandling kaklet Jønaaen, 

 pag. 265 — saa graa Sparagmit og Lerskifer med steilt Fald 



*) «Om nogle undersiluriske Levninger i den sydlige Del af Sparagrnit- 

 Kvarts-Fj eldet.» 



