76 O. E. Schiøtz. 



Naar undtages de øverste graa Kvartsitlag er ogsaa Mei- 

 nich, Nyt Mag. for Naturvid. Bd. 2b 1 ), enig i denne Lag- 

 følge, saa at der ikke kan herske nogen Tvivl om Rækkeføl- 

 gen i disse Lags Alder. 



Videre har man i selve Høgbjerget, ligesaa nedenfra opad: 

 graa dolom itførende Kvartsit med 1 

 glindsende Skifere, almindelig 



rødlig talkholdig Sparagmit og | sva S t eldende 



lysviolet Kvartsit. La S- 



Der åndes altsaa som Holst angiver graa Kvartsit baade 

 under Orthokerkalken og i Foden af Høgbjerget. Det er 

 imidlertid hertil at bemerke, at Kvartsiten under Kalken er 

 konformt leiet med denne. Skulde derfor den af Holst frem- 

 satte, paa den ovennævnte petrografiske Lighed byggecle, Ind- 

 vending være rigtig maatte Kvartsiten i Høgbjerget ogsaa 

 være i konform Lagstilling med Kalken ; men forholder det 

 sig saa, kan man ikke, som vi nedenfor skal se, fyldestgjørende 

 forklare, at den sidstnævnte Kvartsit nu indtager et høiere 

 Niveau end Kalken. Man kan nemlig ikke antage nogen For- 

 rykning; thi det vilde da være en Besynderlighed, at de kon- 

 formt over Kvartsiten afleiede Lag, Kalksandsten, Orthoker- 

 kalk og sort Skifer, som optræder over Kvartsiten foran Høg- 

 bjerget, fuldstændig skulde mangle eller være bortdenuderet r 

 Høgbjerget. Det maa desuden bemerkes, at Kvartsiten under 

 Kalken veksler med fossilførende Kalksandsten — der er fun- 

 det en Euomfalus? og en Lituit — , medens Kvartsiten i Høg- 

 bjerget er dolomitførende og veksler med glindsende Skifere;. 

 skal trods det begge Kvartsiter være af samme Alder, saa kom- 

 mer imidlertid under Forudsætning af en Forrykning de øverst 

 i Høgbjerget liggende Lag, den rødlige Sparagmit og lys violette 



af Sparagmitfjeldet. Lige overfor Ringsaker paa Vestsiden af Mjøseu 

 ved Enge ser man ifølge Kje r ul f s Profil, «Udsigt» pag. 100, Græn- 

 sen blottet med konformt reiste Lag. 

 *) Meinich betegner den graa Sparagmit paa sit Kart og sine Profiler 

 som Blaakvarts, skjønt den i Udseende er fuldstændig lig den graa 

 Sparagmit, der optræder over og under Kalken i Skjærbækken ved 

 Pvømundfjeld ; denne betegner han rigtig som graa Sparagmit, rimelig- 

 vis fordi han efter sin Tydning af Forholdene ved Høgbjerget er nødt 

 til at antage den graa Sparagmit i Skjærbakken for hørende til det 

 ældste Sparagmitfjeld Pag. 16 angiver dog Mein i c h, at den omhand- 

 lede Bergart ved Høgbjerget paa et Sted ligner graa Sparagmit. 



