78 O. E. Schiøtz. 



Nybergaaen — straks N. Amtkartets Lisæter, omtrent 5 km. 

 søndenfor Snerta — gaar desuden Høgbjergets Sparagmit og 

 violette Kvartsit med steile Fald helt ned til Fæmundselvens 

 Dalbund, Sp. 20 pag. 37, saa at man her ikke kan forlange 

 at træffe de sibiriske Lag i Fjeldsiden; de maa nemlig søges 

 paa Dybet, da de er ældre end Kvitvolaetagen. 



Nordenfor Høgbjerget viger Fjeldsiden tilbage, og en tem- 

 melig vid Dalsænkning, hvori Snerta og Venmaaen løber, 

 strækker sig jevnt skraanende helt op mod Fj eldryggen. 

 Først i Nord for denne Sænkning falder Fj eldet atter brat af 

 mod Hoveddalen; først her kan man altsaa med (Holst for- 

 lange at finde Orthokerkalken i selve Fjeldsiden. Jeg har kun 

 paa et enkelt Sted besøgt Foden af denne Fjeldskraaning og 

 traf der Kvartsskifer i svagt østover faldende Lag. At man imid- 

 lertid kan vente at træffe Kalken i fast Fjeld ogsaa norden- 

 for Høgbjerget, viser de løse Kalkstene, jeg saa ved de smaa 

 Tjern paa Fladen vestenfor Granbergsæteren, Sp. 20 pag 51, 

 og den store Kalkblok, Meinich traf en Mil nord for Snerta 

 paa Veien over Mana, Nyt Mag. for Naturvid. Bd. 25 pag. 16- 



Ved Rømundfjeld danner de siluriske Lag en liden Afsats 

 foran den nordvestligste Pynt af Fj eldet. Dette Fremspring 

 afskjæres mod Syd af Hægbækken, og det er langs den, man 

 finder baade den sorte Skifer og Orthokerkalken i fast Fjeld; 

 den første sees i Skraaningen et lidet Stykke nedenfor Kvart- 

 siten, hvor Bækken træder ud af Fj eldet — altsaa under saa- 

 danne Forhold, som Holst forlanger at iagttage de siluriske 

 Lag. Ved Skjærbækken danner Orthokerkalken heller ikke 

 noget Fremspring; den tindes her nede ved Bækkeleiet liggende 

 som ved Høgbjerget konformt over blaalig Kalksandsten og- 

 graa Sparagmit, men desuden atter overleiet af den samme 

 graa Sparagmit. Kalken befinder sig clerlor paa dette Sted 

 — med F. 40° V. — dybt nede i Bækkeleiet inde i en Bugt 

 af den konformt underliggende graa Sparagmit, medens Rø- 

 mundfjeldets Kvartsit og Sparagmitskifer staar i Høiden med 

 svage Fald i steile Skrænter. 



I den af mig benævnte graa Sparagmitetage optræder ved 

 Høgbjerget en særdeles karakteristisk Bergart, den typiske 

 graa Sparagmit, dannet af fedtglindsende mørk graalig Kvart» 

 og lidt hvidlig Feldspath; denne sees der hverken i den under- 

 liggende røde Sparagmit eller mellem selve Høgbjergets Berg- 



