104 Dr. N. Wille. 



lige op til Nærheden af Vegetationsspidserne, finder man en- 

 keltvis eller i Grupper paa 3 — 10, kortere eller længere, en- 

 cellede, cylindriske Haar, äom afvige fra Haarduskene hos 

 Fîmis-Arteme blandt andet derved, at de ikke ere saa lange 

 og ikke ere ordnede i saa distinkte Grupper, men staa uregel- 

 mæssigt, saa at Tkallus næsten faar et smaaloddent Udseende. 

 Disse Haar udspringe lidt efter lidt, flere i Nærheden af hver- 

 andre og ere ved Basis gjennem en Tværvæg afgrændsede fra 

 de af Assimilationssystemets Celler, som bære dem. De have 

 en temmelig tyk Cellevæg og ere rige paa Protoplasma, men 

 fuldstændigt farveløse, da Endochromet ganske mangler. De 

 synes at opstaa uden nogen bestemt Orden og man finder ofte 

 i samme Gruppe meget lange Haar ved Siden af saadanne, 

 som netop have begyndt at vokse ud. 



Det mekaniske Vævsystem er dels primært, dels sekundært. 

 Det primære mekaniske System bestaar i de yngre Dele, saa 

 ledes som hos de enaarige Prolifikationer (Tavl. I Fig. 3, 4), 

 af kun et eller to Cellelag Cel lerne ere meget store, næ- 

 sten isodiametriske og i Regelen noget afrundede, de have 

 tykke Cellevægge og ere forenede ved kun en eneste, bred 

 Pore mellem hver Celle (Tavl. I Fig. 4), men som derfor ikke 

 heller altid fremtræder paa Snittet. I de ældre og tykkere 

 Dele kan man finde tre Lag af dette primære mekaniske Væv 

 og den midterste Cellerad er da altid betydeligt større end 

 de paa Siderne. I Stilken vil man let paa et Tværsnit med 

 blotte Øine kunne adskille det storcellede, primære mekaniske 

 Vævsystem fra det sekundære mekaniske Vævsystem, som 

 danner Hovedmassen af Stilkens Celler. 



De primære mekaniske Cellers Bygning er ganske eien- 

 dommelig og kan af og til være ganske varierende. I visse 

 Tilfælder kunde jeg med Vished paavise to Cellekjærner i 

 hver Celle (i Tavl. I Fig. 8 er kun den ene Cellekjærne (n) 

 afbildet, men der var to), i andre lykkedes det mig derimod 

 ikke at finde nogen Cellekjærne, men dette sidste kan jo have 

 beroet paa,at den dog har blevet overseet. Chromotophorerne ere 

 ogsaa ulige i disse Celler. I Regelen ere de smaa rundagtige 

 Plader, som findes i store Mængder i hver Celle (Tavl. I Fig. 

 8 chl), ja man kan tilogmed, som det paa Af bildningen sees, 

 finde dem i Deling. I andre Tilfælder vare de mere eller 

 mindre uddragne til lange, uregelmæssigt bøiede og som det 



