Studier over Alger. 105 



syntes delvis sammenflydende Baand (Tavl. I Fig. 9) og isaa- 

 fald vare Chromatophorerne svagere farvede, end om de op- 

 traadte som Korn; sandsynligvis beroede dette derpaa, at de 

 ere udbredte over en større Flade og saaledes tyndere. 

 Berthold (Studien über Protoplasmamechanik. Leipz. 1887, 

 p. 158) har jo vist, at saadanne Forandringer kunne bero paa 

 Forandringer i de fysikalske Forholde i Cellerne, især Over- 

 fladespændingen mellem Chromatophoren og det øvrige Celle - 

 indhold. Hvilken nu end Aarsagen kan være hertil, viser dog 

 dette, at naar man hos samme Individ kan finde Celler med 

 saa ulige formede Chromatophorer spredte mellem hverandre, 

 da maa man være forsigtig i at anvende Chromatophorernes 

 Form som et konstant Mærke til at skille Arter, eller endog 

 Slægter fra hverandre. Man skulde vistnok kunne gjøre den 

 Indvending, at de baandformede Chromathophorer vare en Slags 

 Destruktionsstadium, men dette er knapt tilladt, da de ialle- 

 fald vare saa uskadede, at de kunde danne Stivelse; de vare 

 nemligen i Kanterne rigeligen besatte med yderst sraaa Sti- 

 velseskorn (Tavl. I Fig. 8 st). 



Ved at lægge Snittene i nogenlunde concentreret Salpeter- 

 syre, svælle Membranerne stærkt op (Tavl. I Fig. 5) og vise 

 sig tydeligt lagdelte; man finder da ogsaa tydeligt fremtræ- 

 dende de fine Porer, som forene Cellerne i elet primære og 

 det sekundære mekaniske Væv med hverandre. Her mellem 

 det primære mekaniske Vævsystems Celler findes ogsaa tyde- 

 ligt fremtrædende de eiendommelige, intercellulære Dannelser, 

 som jeg tidligere har omtalt hos Phyllophor a- Artern e og hos 

 Delesseria sinuosa (Good. et Wood.) Lamour. (N. Wille» 

 Beitr. z. Entwick. einig. Florideen. 1877, p. 20, Tan. II Fig. 

 29 — 31) og som L. Kölder up Rosenvinge (Bidrag t. Poly- 

 siphonias's Morfologi, i Botan. Tidsskrift B. 14. Kjøbh. 1884, 

 Sep. p. 10) opfatter som «intercellulære Kutikulardannelser» 

 hos Polysiphonia. Jeg har ikke kunnet komme til fuld Klar- 

 hed angaaende deres virkelige Bygning og physiologiske Be- 

 tydning; men i frisk Tilstand se de kornede ud og have et 

 næsten protoplasmalignende Udseende. Med concentreret Sal- 

 petersyre farves de gule, ligesom Cuticulaen, men med Jod- 

 opløsning farves de stærkt brune. De synes at blive større 

 med Alderen, idet de fuldstændig fylde Interceluliarrummene 

 og strække sig som smale Plader indimellem Nabocellorne, 



