Tillæg til Viridarium norvegicum. 161 



var det her omtalte Exemplar af Abies nordmanniana 23' 6" 

 '(7.18 m.) høit og Stammen holdt 18'' (47 cm.) i Omfang. 



I. Pag. 432, 2deu Linie fra neden, tilføies : Dette Exemplar 

 af Abies nordmanniana havde i September 1890 en Heide af 6.83 

 ni. og Stammen holdt i Brysthøide 38 cm. i Omfang. Ved Peters- 

 burg holder denne Art sig ikke (E. Regel). 



I. Pag. 433, 16de Linie fra oven, tilføies: Det største Ex- 

 emplar af Abies orienialis, som, findes i Statens Planteskole i 

 Sandnes ved Stavanger, havde i September 1890 en Høide af 7.69 

 m. og Stammen holdt i Brysthøide 44 cm. i Omfang. Dette Exem- 

 plar har 2 — 3 Gange tabt Topskudet og trykkes nu af de høiere 

 Sidetræer. 



I. Pag. 433, 7de Linie fra neden, tilføies: Abies pectinata 

 er ogsaa vildtvoxende paa flere Steder i Polen og ligesaa i Bus- 

 land, i Gouvernementerne Grodno og Wolhynien. Plantet findes 

 •den baade i Kurland og Livland, men her skades den ofte af 

 Vinterkulden og giver ikke Frugt. (Fr. Th. Koppen. 1. c. II. 

 Pag 546 fg.). 



I. Pag. 433, 7de Linie fra neden, tilføies: Abies pectinata 

 spiller ogsaa en Bolle i Overtroen blandt Folket: Ved Thann i 

 Elsasz pleier man, Aftenen før Theobalds Dag (29de Januar), at 

 tænde Ild paa egne, til dette Øiemed indviede Træer, og Tilskuerne 

 samle da de Stykker, som falde af Træerne, fordi disse have en paa- 

 faldendeLægedomskraft. I Omegnen af Welzheimer-Skogen i Schwa- 

 ben sætter man Pintsedags Nat eller Morgen afhuggede Ædelgraner 

 ved hvert Hus, hvor der findes Heste, saaledes, at der bliver et 

 Træ for hver Hest. Disse Træer betragtes som hellige og man 

 maa ikke røre ved dem førend de er tørre. — Den navnkundige 

 Alchemist Paracelsus (1493 — 1541) kom engang i Appenzell 

 til en Ædelgran, i hvilken Djævelen var kilet fast ved Hjelp af en 

 Prop. Efter Opfordring lovede Paracelsus at frigjøre ham, dersom 

 han vilde skaffe ham den, paa den her omtalte Tid, meget om- 

 spurgte «Guldtinctur». Da Djævelen var blevet fri og stod i sin 

 fulde Væxt for Paracelsus, blev denne i høi Grad forbauset over,' 

 at en saa stor Aand havde _ kunnet finde Plads og leve i et saa 

 lidet Hul; men da Djævelen, for at overbevise ham om hvorledes 

 dette kunde have været muligt, forvandlede sig til en Edderkop, 

 som krøb ind i det nærmeste Hul, lukkede Paracelsus dette ved 

 Hjelp af den gamle Prop, og der sider Djævelen endnu fængslet. 



Nyt Mag. for Naturv. XXXII. II. 11 



