Tillæg til Viridarium norvegicum. 175 



nævnte Land gaar den op til 6 — 7000' o. H. Den er hidtil ikke 

 fundet hverken i Persien, Afghanistan eller paa Himalaya, men 

 derimod i det østlige Turkestan og gjennem hele Sibirien. Efter 

 Ledebour (Fl. ross. III. Pag. 627) findes den ogsaa i Altai, Bai- 

 kallandene, Daurien og det østlige Sibirien og, efter Maximo wicz, 

 i hele Amurlandet. Endelig findes den ogsaa i det nordlige China, 

 Mongoliet og Japan. Af Przewalski er den fundet ved den 

 øvre Del af Floden Hoang-ho (omtr. 40° N. B.), paa en Høide 

 af 10 — 11,000' o. H., sammen med Sorbus aucuparia, Betitla 

 Bhojpathra, Abies Schrenkiana og Juniperus pseudo-sabina. (Fr. 

 Th. Koppen. 1: c. II. Pag. 346—47). 



I Syd-Europa gaar Populus tremula til Macédonien, Tracien 

 og Omegnen af Constantinopel ; den findes ogsaa paa hele den 

 italieDske Halvø (men ikke paa Sicilien og de andre Øer i 

 Middelhavet) samt paa den pyrenæiske Halvø i Catalonien, Arago- 

 nien og Central-Spanien samt til den portugisiske Provinds Beira. 

 I de østlige Dele af Pyrenæerne gaar den op til 1640 m. o. H. 

 (Moritz Willkomm. Forstliche Flora von Deutschland und 

 Oesterreich. 2te Auflage. Leipzig. 1887. Pag. 525). 



I. Pag. 569, 4de Linie fra oven, tilføies: I de skogfattige 

 Egne af Rusland og navnlig i de sydlige Dele af Landet, paa 

 Overgangen mellem Skog og Steppe, bruges Ospen (Populus tre- 

 mula) meget almindelig til Bygningstømmer. Til dette Øiemed. 

 bliver Barken om ,Vaaren flaaet af hele Stammen, som først den 

 følgende Vaar fældes, og efter denne Behandling har man Erfa- 

 ring for, at et af Osp bygget Hus har holdt sig i over 100 Aar. 

 I Rusland bruges Ospetræet til mange forskjellige Cljenstande, og 

 i de senere Aar i stor Mængde til Træsko, Fyrstikker og Papir. 

 Af Barken tilvirkes, ligesom af Birkebarken, en meget god Tjære. 

 Bladene og de tynde Kviste bruges til Foder for Husdyrene, for- 

 nemlig til Faar. (Fr. Th. Koppen. 1. c. II. Pag. 348). 



I. Pag. 569, 18de Linie fra neden, tilføies: I Hardanger 

 har man om denne Sag følgende Sagn: «Da Vorherre var færdig 

 med Skabelsesværket, lagde han sig i Paradisets Have, for at sove. 

 Al Naturen, baade den levende og den livløse, stod i andægtig- 

 Ro og Stilhed omkring ham, for ikke at forstyrre den Almægtiges 

 Søvn. Kun Ospen kunde ikke holde sine stærke Grene i Ro : 

 den strakte sine senefulde Arme ud og rystede sin vældige Krone, 

 der strakte sig opad mod Himlens Blaa. Støien, som dette frem- 

 bragte, forstyrrede den Almægtiges Ro. Fortørnet reiste han sig 



