214 Dr. F. C. Schübeier. 



enaarig Plante, som er vildtvoxende i Ægypten og Arabien og 

 især ved Kysterne af det røde Hav. Naar Frøet er modent, 

 falde Bladene af: de smaa næsten træhaarde Grene bøie sig da 

 med Topenderne mod hverandre, indad mod Plantens Centrum 

 og trække sig kugleformet sammen saaledes, at de indvendigt 

 danne en liden Hulhed og udvendigt faa en convex Overflade, som 

 er forholdsvis glat, fordi de smaa Frøcapsler vende indad. Det 

 hele faar da en Størrelse som et Æg eller en knyttet Haand. 

 Man har paastaaet, at de i Europa dyrkede Jerichoroser ikke 

 trække sig sammen paa den her nævnte Maade; men om dette, 

 paa de i den botaniske Have ved Christiania dyrkede Exemplarer, 

 end ikke sker saa skarpt udpræget, som paa de tørre Exemplarer 

 man faar fra Arabien, foregaar det dog meget tydelig, og vore 

 hjemmedyrkede Planter kunne derfor ogsaa bruges til de nedenfor 

 omtalte «Kunststykker». 1 Udlandet er Jerichorosen en meget 

 almindelig Vare hos de saa kaldte «Naturaliehandlere» eller «Cu- 

 riositetshandlere», hvor den sælges til overtroiske Folk, som der 

 er nok af endnu i Slutningen af det 19de Aarhundrede. Om 

 denne Plante er der kommet ud en Mængde fabelagtige Fortæl- 

 linger, f. Ex., at den, til Erindring om Frelserens Fødsel, aabner 

 sig kun hver Julaften og igjen ruller sig sammen efter nogle 

 Timers Forløb, — at Planten, naar den sættes i Vand, medens 

 en Kone ligger i Fødselsveer, aabner sig, naar Barnet er kommet 

 til Verden, — at en Førstefødende, under Fødselssmerterne, bør 

 holde en Jerichorose i Haanden, for at lindre disse o. s. v. I 

 Palæstina tror den almene Mancl, at alene Tilstedeværelsen af 

 denne Plante kan lette en besværlig Fødsel, og efter en østerlandsk 

 Legende skal Jomfru Maria have faaet Jerichorosen af Engelen 

 Gabriel. Disse og lignende Fortællinger have ogsaa fundet 

 Veinn til vort Land, hvor de fyr en Del endog have vundet Tiltro. 

 — I Middelalderen kom denne Plante ofte til Europa fra Syrien 

 og Palæstina med Pilegrime, der medbragte den som et Erindrings- 

 tegn om deres Valfart. Naar den tørre Plante lægges i Vand eller 

 udsættes for en vis Grad af Fugtighed, brede Grenene sig ud til 

 Siderne ; men naaar den lægges paa et tørt Sted, trækker den sig, 

 elter nogle Timers Forløb, atter sammen. Dette «Kunststykke», 

 der kan gjentages mange Gange med den samme Plante, kan naturlig- 

 vis udføres paa enhver Aarstid og er alene afhængigt af den Egen- 

 skab hos Plantevævet, at dette i høi Grad kan udvide sig og igjen 

 trække sig sammen, eftersom det udsættes for Fugtighed eller 



