Om Merker efter Istiden og om Isskillet. 251 



•og Blaakvartsblokkene er antagelig ogsaa bragt hid fra SO. ; Sy- 

 lens Granit strækker sig nemlig fra Gruvelsjøens Nordende vest- 

 over belt op i Elgehognas Fjeldparti og blaakvartsartet Bergart 

 finder man straks søndenfor omkring Lifjeldet. Imidlertid kan 

 jeg ikke bestemt sige, at Blokkene bestaar af Sylens Granit, da 

 jeg iagttog dem, førend jeg bavde lært denne at kjende. 



I 1889 gjorde jeg en Iagttagelse, der mulig antyder en Blok- 

 ketransport ogsaa mod SO i denne Egn. Paa Veien fra Floaasen, 

 der ligger i Sverige ved Gruvelaaen, mod N. over Langfjeldet, 

 traf jeg nemlig paa selve Fjeldfladen ca. 1000 rn. o. H. en 

 enkelt liden Sten af Sylens Granit. Det nærmeste kjendte Sted, 

 hvor denne optræder, er ved Gruvelsjøens Nordende og i Salsfjel- 

 -det, og Blokken skulde saaledes være bleven ført mod SO. Lang- 

 fjeldet er imidlertid et særdeles udstrakt Fjeld og lidet undersøgt; 

 det kan derfor godt være muligt, at Graniten kan dukke op i den 

 østlige Del af Fjeldet, ligesom jeg i 1872 fandt, at den trænger helt 

 op til Toppen i den sydlige Del af det vestenfor liggende Salsfjeld. 



Til Slutning vil jeg anføre, at jeg har fundet fremmede Blok- 

 ke høit op i den søndre Skraaning af Solens Hovedtop, nem- 

 lig nogle Blokke af en grøn talkholdig Skifer samt et Par smaa 

 Stene af en mørk grøn uren Serpentin l ) ; enkelte smaa Steue af 

 en lignende Serpentin saa jeg ogsaa i Børfjeldet og i Børvæggen, 

 øverst oppe i Sydskraaningen. 



Moræiier. I den af mig bereiste Del af det centrale Norge 

 møder man særdeles hyppig Moræner oj det ikke alene i Dal- 

 førene, men ogsaa paa de lavere liggende Fjeldstrækninger; disse 

 Moræner maa være Merker efter Isbræer, der i Slutningen af Is- 

 tiden udgik fra de enkelte isolerede Fjeldhøider. Undertiden kan 

 Grunden formelig være fuldpakket med Moræner, og det er da et 

 yderst trættende Arbeide at komme frem tvers over dem. Naar 

 man er midt inde i en Samling af Moræner, gjør de ofte Indtryk 

 af en forvirret Hob ;if Hauge spredt omkring uden Orden; men 

 er man saa heldig at faa en Oversigt over Egnen fra en nærlig- 

 gende Høide ser man, at Haugene ordner sig smukt i Rækker, 

 den ene liggende bag den anden. Fra Børvæggen, der hæver sig 

 ca. 500 m. op over Osdalen, fik jeg i 1873 en udmerket Udsigt 

 over Morænerne nede i denne Dal; disse er her nemlig skovbe- 



*) Tørnebohm angiver, Geol. För. Forhandl. Bd. I, at have seet frem- 

 mede Blokke bestaaende af Kvartsitskifer, Granit og Serpentin nede 

 i den sydostlige Skraaning af Sølen; høiere op blev Blokkene sjeld- 

 nere; den sidste Blok blev iagttaget ca. 50 m. under Toppen. 



