Om Merker efter Istiden' og om Isskillet. 257 



ning for Isstrommen paa dette Strøg maa derfor have været mod 

 NV. Af den tidligere givne Liste over Friktionsstriberne ser man 

 -ogsaa, at deres Retning paa Fjeldstrækningerne nærmest Fæmund 

 fra Flaatesjøvola til Svuku varierer omkring N. 45° V., nemlig fra 

 N. 30° V. til N. 55° V. Da man nær Kuvolsæteren i V. for 

 Svuku finder Blokke af Frønbergets Øiegneis, maa Grænselinien 

 mellem de to Isstrømme have gaaet over eller søndenfor dette Fjeld 

 inde i Sverige; antagelig har den overskredet Rigsgrænsen lidt 

 søndenfor Guttuaa, da Hørbye (1. c, pag. 350) nordlig ved denne, 

 en Fjerdiiigvei Øst for Grænsen, angiver Striber med Str. i hor. 

 56° V., hvor Situationen tydelig viser, atBevægelsen har foregaaet 

 mod NV. Til nærmere at bestemme Grænseliniens Forløb inde 

 i Sverige mangler jeg de fornødne Data; men fortsætter man en 

 Linie gaaende lidt søndenfor Flaatesjøvola og Guttuaa ved Rigs- 

 grænsen indover i Sverige, vil den gaa sydlig over Frønberget og 

 -omtrent træffe St ädj an l ). 



Mod V. har Grænselinien antagelig fortsat omtrent i den 

 samme Retning, idet Tufsingdalen og dens omgivende Høider 

 ifølge Hørbye, «les Phénomènes d'Erosion en Norvège» pag. 

 20, befandt sig indenfor den nordvestgaaende Strøms Omraade. 



Af det ovenstaaende følger at Ismasserne langs den nævnte 

 Grænselinie i Norge har bevæget sig omtrent parallelt med denne 

 Linie, og hvad der er det merkelige, i modsatte Retninger paa 

 begge Sider af samme. Til samme Resultat kom ogsaa Hørbye 

 allerede i 1855 for Friktionsflommens Vedkommende, «Det erra- 

 tiske Fænomen» pag. 349. 



Disse to modgaaende Isstrømme maa naturligvis have været 

 adskilte ved et mellemliggende Belte, i hvilket Bevægelsen suk- 

 cessivt gik over fra den ene Retning til den modsatte og derfor i 

 det store og hele har været ringe. Merker efter disse forholdsvis 

 rolige Ismasser iagttog Hørbye mulig paa Sorkvola, hvor han 

 nemlig kun fandt de «allerfineste Ridser», medens man lidt nord- 

 ligere paa Flaatesjøvola og Vola ser de skjønneste Skuringsstriber. 

 Dette Grænsestrøg har imidlertid rimeligvis ikke hele Tiden be- 

 fundet sig paa samme Sted, men oscilleret noget frem og tilbage, 

 eftersom Nedslagsforholdene har varieret og snart gjort den ene 



1 ) Paa Amtskartet er Green setrakterne i Sverige fuldstændig feilagtig an- 

 givne ; Städjan er saaledes rykket for langt mod N., idet den ifølge 

 svenske Karter omtrent skal ligge under samme Bredde som Vurru- 

 sjøen. 

 Nyt Mag. f. Naturv. XXXII. III. 17 



