258 O. E. Schiøtz. 



snart don anden Strøm mægtigst. Som Bevis for denne Oscilla- 

 tion i Omraadet for de to Strømretninger kan maaske nævnes, at 

 Hørbye (1. c pag. 348) langs den sydlige Del af Fæmunds Øst- 

 side ikke kunde komme til Vislied om Stødsidernes rette Belig- 

 genhed, idet de snart syntes at vende mod Nord, snart mod Syd; 

 længere mod Nord, omtrent fra Øen Sollera af, kunde derimod Stød- 

 siderne temmelig sikkert paavises at vende mod Syd. De smaa Ser- 

 pentinblokke paa Børfjeldet, Sølen og Børvæggen kan endelig mulig 

 antyde, at de sydover gaaende Ismasser midlertidig har trængt øst- 

 over indtil Tufsingdalen og skuret henover Serpentin tjeldet ved 

 Røsten ; den lille Blok med Sylens Granit paa Langfj eldet kan 

 ligesaa være ført derhen fra Salsfjeldet under en Periode, hvor 

 den sydlige Isstrøm har trængt helt op til dette Fjeld. 



Da Ismasserne altsaa har bevæget sig parallelt med denne 

 Grænselinie, saa kan den ikke have dannet Isskillet. Dette maa 

 vi for den nordvestlige Strøms Vedkommende søge incle i Sverige, 

 og da Grænselinien, som ovenfor nævnt, omtrent peger mod Städ- 

 jan, ledes man til at antage, at Isskillet har støttet sig til den 

 mægtige Vold af Fjelde, der strækker sig fra Städjan mod NO. 

 til henimod Storsjøen i Jemteland, og som dannes af den saakaldte 

 Vemclalskvartsit. En lignende Tanke udtaler ogsaa Høgbom i 

 «Glaciala og petrografiska Iagttagelser i Jemtlands Län, 1885»,. 

 pag 29. 



Isskillet for den sydover gaaende Strøm maa derimod have ligget 

 i Norge et godt Stykke nordenfor Sølen og Børfjeldet, dog ikke 

 høiere op end ved Hum m elf j eldet ifølge H ør by es Kart over 

 Friktionsstriberne i det sydlige Norge. 



Isskillet har saaledes i denne Del af Halvøen hverken for de 

 sydovergaaende eller de nordovergaaende Ismasser faldt sammen 

 med Vandskillet. Det kan derfor være af Interesse at undersøke, 

 hvoraf Isskillets Beliggenhed under Istiden har afhængt, og hvor- 

 vidt man kan tænke sig, at dette har beholdt sin Stilling ufor- 

 andret under hele denne . Periode eller ikke. For at undersøge 

 det vil vi for Simpelheds Skyld tænke os, at Landet kan betragtes 

 som et fra Vandskillet jevnt nedover heldende Skraaplan, og at 

 Ismasserne alene bevæger sig ret opover og nedover langs dette,, 

 det vil sige, at Ismasserne beholder sin Bredde uforandret under 

 sin Fremadskriden. Vi vil desuden antage, at den stationære Til- 

 stand er indtraadt, saa at Høiclen af Ismassen paa hvert enkelt 

 Steel holder sig uforandret trods den aarlige Tilgang paa Sne, idet 



