Kongsbergsølvets sammensætning. 269 



{Ag 2 ,Co,F ej Cu)S.n(As,Sb) 2 S 3 — altsaa den nedenunder beskrevne 

 staalerts, som ogsaa findes lige i nærheden. 2 ) Reduktionen skal 

 senere blive omtalt, ligesom det skal blive vist, at samtlige sølvets 

 forureninger kan finde en förklaringsgrund i denne. Mellem det her 

 beskrevne sølv med blot 69 °/° Ag og næsten ganske rent sølv med 

 99 Vs % Ag findes alle mulige overgange. — Ikke alle forurenin- 

 ger kan tilskrives sølvet selv forresten, ligesom heller ikke alle 

 de fremmede elementer er at opfatte som forureninger eller iblan- 

 dinger. Guid og kviksølvgehalterne er undertiden saa betydelige, 

 at de udgjør væsentlige bestanddele. Man har endog antaget hele 

 6 støkiometriske forbindelser, sammensat af guid og sølv paa den 

 ene side — kviksølv og sølv paa den anden. 



2 ) Da «staalertsen» hicltil ikke har været kjendt paa Kongsberg, skal dets 

 forekomst omtales mednogle faa ord. Mineralet er fundet af Lang- 

 berg i gruben Kristianias Sextus paa Vinoren og optræder sorn helt 

 udfyldende Gange paa optil lVa cm. tykkelse. Staalertsgangene har 

 i alle de tilfælder, forfatteren har havt anledning til at iagttage, kilet 

 sig mellem sidestenen og den egentlige gang — har altsaa kisimpreg- 

 neret gabbro paa den ene side og kalkspath paa den anden. I et en- 

 kelt tilfælde løber der en gang paa V2 cm. tykkelse helt fyldt med 

 staalerts gjenuem gabbroen 1 cm. fra den egentlige gang. Navnet 

 «staalerts» er hentet fra et gammelt sagn om en besynderlig 

 «stahlerts», som engang skal være fundet ved Vinoren; men hvis na- 

 tur man forøvrigt intet ved om. Sandsynligvis er denne «stahlerts» 

 identisk med det nylig fundne mineral ; thi dettes mest fremtrædende 

 egenskab er netop en paafaldende lighed med staal. Muligens er det 

 ogsaa det samme mineral, som C ron st ed omtaler i sin mineralogi 

 saaledes: «In Kongsberg behauptet man, dass ein leberfarbiger Kies 

 daselbst häufig gebrochen werde, als in der Grube die Fraulein Chri- 

 stiane genannt und anderen, von 6 bis 3 Lod Gehalt» og som Brun- 

 ni c h x ) betegner som en tæt, sølvholdig kis, ofte isprængt med klart 

 sølv. Staalertsens farve er i friskt brud staalgraa ; anløbet er mine- 

 ralet blygraat til broncegult — nær sidestenen mere blaaligt. Bruddet 

 er fmkornigt som hos digelstaal. Eiendommelig er den betydelige 

 haardhed af 6 ; for filen gir mineralet en lyd som kvarts. Stregen er 

 stærkt glinsende; pulveret graasort som hos grafit; ved gnidning an- 

 tar det glans og blir halvveis sammenhængende. Egenvægten er i tre 

 forskjellige stykker be-stemt til 5,958 ; 5,98i; 5,983. Den første bestem- 

 melse refererer sig til et aldeles homogent stykke. Staalertsen ser 

 meget ubetydelig ud, ligner ved første øiekast flint og er formodent- 

 lig ofte blevet overseet ved skeidningen; thi sandsynligvis findes der 

 ikke saa lidet af den. Herfor taler den omstændighed, at man ofte 



*) M. L. Brünnick "Forsog til Mineralogi for Norge». Throndhjein 1777. 



