Uddrag af Christopher Hammers brevveksling. 301 



Navn skal blive med offentlig Taksigelse ærindret for umagen, 

 som derom vil give denne forlangte underrætning. 

 Melboestad den 14 Maj 1777. 



C. Hammer. 



Den Urt med de lange smale blade og smaae hvide Blomster 

 kaldes hos Linnæus Flora Svecica Edit. Ilde Ao. 1755 under 

 No. 294 Convallaria (polygonatum) l ) foliis altemis amplexicaulibus, 

 caule ancipita pedunculis axillaribus subunifloris. Roden haves 

 paa Apotheket under det navn Sigillum Salomonis: beskrives som 

 saarlægende og fordelende, men er ej av synderlig Kraft. 



Den Urt med blaae blomster som er taget af een busk, er 

 hos Linnæus Flora Svecica ovenanførdte Edition No. 201. Sola- 

 num {Dulcamara) caule inermi frutescente fleocuoso, folis Superiori- 

 bus hastatis, racemis cymosis. De spæde Stilker faaes paa Apo- 

 theker under navn Stirpites Dulcamaræ: bruges som Thee imod 

 Gigt og som blodrensende. Naar man bider paa stilken, smager 

 den bitter og sød tillige. Bladene duer til intet. Et lod af de 

 smaaskaarne Stilke slaaes kogende Vand paa i een Theekande, 

 staaer een liden stund paa Fyrfad at trekke, drikkes saa: lidt 

 Melk kan tåges til, om man vill. 



Ved Herbariers indretning, maae Urter vel udbredes at Blom- 

 ster, blade (ogsaa Roed i fald den eier for stor till Va Ark) maae c 

 synes saa tydelig som muelig: saa legges de in i en gammel Fo- 

 liantskraalle og trekkes til; der ligger indtil de blir tørre; saa an- 

 strøgne med Huusblads (kogt i vand og kold), i hvilken er kom- 

 met lidt stødt coloquinth for Insecternes skyld, paa den eene side, 

 og klistres saa til Papiret; derefter legges atter ind i Folianten at 

 tørkes og perses. Er Urten tyk af stilk, klistrer man 2 à 3 

 smale strimler Pappir tvert over, for at holde den bedre fast. 



At anstryge Urterne med Ferniss, ville ej tiene at conservere 

 dem : v men snarere forandre Anseelsen, Falmingen kunde eller ei 

 dermed forkommes, thi den maatte først instrøges efter de var 

 blevne tørre. Linnceus har aldrig brugt det, ej eller hans Disciple. 

 Fernissen maatte tørke, førend Urter kunde lægges i Persen og 

 saa slog urten paa Pappiret sig krum og skiev. 



«Beskrivelse over Trysild Præstegjelcb i Topogr. Journ. XIX. I. 97. 

 XX. 1—70. XXI. I— III. XXn. 1—79. XIII. 1—144. (Nyerup og 

 Krafts literaturl. p. 560 og klokker Svensens Etterretninger om Geist- 

 ligheden i Aggershus Stift). 



*) Herover er skrevet Hilden Rod. 



2 ) Herover er skrevet Vivang. 



