Algeregioner og Algeformationer. 343 



Laminaria digitala (hvilken i sin öfre gräns nar upp till 

 lägsta vattenmärket).» 



Derimod har Ekman 1 ) ganske overseet dem ved Christians- 

 :sund. Han siger således f. eks. : 



«Pä detta smala halte, eller mellan tidvattnets öfversta och 

 nedersta gräns, trängas alger af alla grupper om hvarandra.» 



Disse sparsomme udtalelser om algeregioner og algeformationer 

 Ted Norges vestkyst er, såvidt mig bekjendt, de eneste, der fore- 

 kommer i den algologiske litteratur. 



Da imidlertid et totalbillede af algevegetationen ved vor vest- 

 kyst, såvelsom dens sammenstilling med andre haves vegetation, 

 fordrer en indgående undersøgelse af dens forskjellige elementer 

 inden de forskjellige regioner og formationer på bestemte steder, 

 blev dette særlig gjenstand for min opmærksomhed, da jeg med 

 understøttelse af det Rathkeske legat fra Kristiania Universitet i 

 somrene 1890 og 91 opholdt mig på Vestlandet for at studere de 

 algologiske forholde der. 



Det strøg, jeg havde anledning til at undersøge, var kyst- 

 strækningeD mellem Stavanger og Alverstrømmen — der ligger 

 noget nord for Bergen — altså omtrent mellem 58 ° 30 ' og 

 m ° 30 ' n. br. 



I. Regioner. 



Den gjennemgående store forskjel mellem ebbe og flod ved 

 den norske vestkyst lægger ved indtrædelsen af ebbe en ikke liden 

 del af havbunden blottet. Inden denne del eller i «fjæren» finder 

 man den litorale algevegetation repræsenteret, medens den sub- 

 litorales øverste grænser falder sammen med ebbegrænsen. Da 

 imidlertid denne hos os i almindelighed varierer eller går dybere, 

 jo mere nordpå man kommer, vil selvfølgelig ogsaa grænserne for 

 de nævnte regioner variere, alt efter breddegraderne. Medens ved 

 de sydligere dele af vestkysten den litorale region indbefatter et 



1 ) F. L. Ekman, Bidrag til kännedommen af Skandinaviens hafsalger, 

 p. 4. Akad. dissert. Stockholm 1857. 



