Algeregioner og Algeformationer. 345 



hinanden. Thi over en større flade vil de enkelte formationer 

 naturligvis kunne udvikle sig mere frit og normalt end over en 

 mindre, t. eks. pâ de lodretie klippe vægge, hvor de enten kun 

 kan optræde med en meget iudskrænket begrænsning eller også 

 for fleres vedkommende udelukkes fra al eksisténce. 



Det første, der tildrager sig opmærksomheden under studiet 

 af algevegetationen i en rig skjærgård, hvor der vil tindes steder, 

 hvor søen sågodtsom stadig «bryter», og steder, hvor der næsten 

 altid er stille vand, er den store forskjel, der hersker med hensyn 

 til dens udseende på de eksponerede og på de beskyttede lokali- 

 teter. Dette gjælder især den litorale region. Thi medens man 

 altid på de førstnævnte slags lokaliteter vil finde, at denne regions 

 vegetation præges af PJwdophyceer og Chlor ophyllophy ceer , huser 

 den på de sidstnævnte steder sågodtsom udelukkende kun Fucoideer.. 

 Dette forhold har allerede Agardh 1 ) gjort opmærksom på, idet 

 han om Fucaceerne siger: «Mirum quantum omnes summam un- 

 darum violentiam effugiunt Fucaceae; littora perquerenti Algologo 

 statim offendet, omnes ipso mari expositas rupes Fucis omnino 

 denudatas esse ; utut autem sinulo quodam tuta, omnia iis scatere 

 saxa,» og om Florideerne: «Optimae quoque in aperto mari.» 



Hvad den sublitorale region angår, dannes hovedmassen af 

 floraen såvel ved de sydligere dele af vor vestkyst som ved de 

 nordligere (ifølge Kleen 1. c. og Ekman 1. c.\ af Fucoideer, både 

 indenskjærs og udenskjærs. Der er kun den forskjel, at uden- 

 skjærs optræder der mere storvoxede former end indenskjærs. 



Særlig udpræget og iøinefaldende var ovennævnte forhold i 

 den rige skjærgård ved «Hiskholmen», der ligger noget nordvestlig 

 for Bømmeløen ved 59° 43' 36" n. br. Da imidlertid algefloraen 

 på alle de øvrige undersøgte steder, Ryfylkefjordene, Stolmen, de 

 indre dele af Bømmelfjorden og Alverstrømmen — forsåvidt ei 

 særegne naturforholde forårsagede større eller mindre afvigelser — 

 gjennemgående havde det samme udseende og viste den samme 

 fordeling af formationerne såvel indenskjærs som udenskjærs, som 

 floraen ved «Hiskholmen», kan maske dennes udseende og dens 

 formationers optræden og fordeling i forhold til hinanden be- 

 tragtes som også charakteristiske for de sydligere dele af vest- 



x ) J. G. Agardh, Novitiae Florae sveciae ex Algarum familia, p. 6 og 7. 

 Lundæ 1836. 



