Algeregioner og Algeformationer. 351 



at Alaria esculenta ved Nordland er almindelig «öfver hela om- 

 rådet, forträdesvis i de yttre skären, i lägsta vattenmärket och der 

 nedanför« (1. c. p. 32). Overalt, hvor Alaria- formationen fandtes, 

 var den skarpt og vel skilt fra de nedenfor kommende mere stor- 

 voksede Laminariaceer, der dannede en udpræget formation 

 for sig. 



Kjellmans «Laminarieenformation» bør således for den 

 norske vestkysts vedkommende spaltes i to: en Al aria-forma- 

 tion og en 



8. Lam inaria-formation. (Tab. I. m 'm). Denne for- 

 mation er særlig typisk udviklet på steder, hvor bunden er hård 

 bergbund. På sådanne lokaliteter fandtes den lige ned til en 

 dybde af 15 favne. På sand-grusbund er den derimod mindre 

 typisk. Den charakteriseres ved: 



Laminaria Clustoni Le Jol. og 



Laminaria digitata (L.) Lamour. 

 f. ' ensi folia Le Jol. 

 og epifytisk på disse: 



PJwdomela lycopodioides (L.) Ag. 



Ehodomela subfusca (Woodn.) Ag. 



Euthora cristata (X.) J. G. Ag. 



Ptilota plumosa (L.) Ag. 



Ptilota elegans Bonnern. 



Delesseria alata (Huds.) Lamour. 



PJiodophyllis bifida {Good. et Woodiv) Küts. 



PJwdymenia palmata (L.) Grev. 



Hydrolapathum sanguineum (L.) StacMi. 



b. Iudenskjærsfloraen. 



I det trange sund mellem Hiskholmen og Hisken (Tab. II) 

 vegeterede den algeflora, der er typisk for beskyttede lokaliteter 

 og, som før nævnt, præges af Fucoideer. 



a. Lito r al regionen. 



1. Pelvetia-formationen. (Tab. II. xxx). Kjellman 1 ) 



opstiller for den norske kysts vedkommende en «Fuceenformation», 



der charakteriseres ved «Fucusarten und anderen Fucaceen». 



«Letztere erscheine in Bohuslän, aber ihre Zuzammenzetzung ist 



x ) Kj ellroan, 1. c. p. 34. 



