352 Barthold Hansteen. 



hier nicht dieselbe wie an der norwegischen Küste. Es bilden sie 

 im südlichen Theile dieser Küstenstrecke Pelvetia canaliculata 

 (eine Art, welche in Bohuslän nicht vorkommt, wie oben bemerkt 

 ist), Fucus spiralis, F. vesiculosus, F. serratus, Ozothallia nodosa. 

 Nordwörts wird sie von Pelvetia canaliculata, Fucus spiralis, F. 

 vesiculosus, F. serratus und besonders F. furcatus und andern 

 arktischen Fucus- Arten und Formen . . . zusammengesezts» o. s. v. 



Betragtningen af denne Kjellmanske Fucee-formation pa vest- 

 kysten, ialfald på det undersøgte strøg, viste imidlertid, at en 

 spaltning af den i 3 mindre formationer, nemlig en øverste, 

 charakteriseret ved Pelvetia canaliculata {Desne.) Thur., en nederste 

 med charakteralge : Fucus serratus (L.) og dens former samt en 

 mellemste, betegnet ved Ascophyllum nodosum (X.) Le Jol., Fucus 

 vesiculosus (L.) med former og Fucus Areschougii Kjellin., syntes 

 -at ville være hensigtsmæssig. Thi hver af disse tre formationer 

 er skarpt adskilte fra hinanden og har hver sit eiendommelige 

 præg. 



For de nordligere dele af kystens vedkommende siger også 

 Kle en *), at Pelvetia danner: «ett smalt bälte i öfversta vatten- 

 märket», Fucus Sherrardi «ett något bredare bälte», Fucus vesicu- 

 losus og Halicoccus nodosus «tillsammans i ett bredt bälte», og 

 endelig F. serratus «ett bredt bälte i och strax öfvanför nedersta 

 vattenmärket»; ved Nordland viser altså Fucee-formationen mindst 

 tre tydelig adskilte vegetationsafsnit af samme udseende og med 

 samme bestanddele som sydligere. 



Pelvetia-formationen tindes i øverste vandmærke eller ofte 

 noget over og optræder såvel på glat bergbuud som på steder, 

 hvor stranden dækkes af store rullestene. Den har en betydelig 

 længde, medens bredden kun er omkring 1 fod. Dens eneste be- 

 standdel er: 



Pelvetia canaliculata {Desne) Thur. 



2. Ascophyllum-Fucus-formationen. (Tab. II. v v v ). 

 Dette vegetationsafsnit dækker, på samme tid som det har en be- 

 tydelig horizontal udstrækning, bunden næsten ned til ebbegrænsen. 

 Er bunden stærkt stenet og ujevn, charakteriseres formationen ved 

 Ascophyllum, på glat bergbund derimod optræder Fucus vesicu- 

 losus og F. Areschougii som hovedbestanddele. 



Charakteristiske epifytter inden denne formation er: 



x ) Kle en, 1. c. p. 8. 



