LIDT OM KEILHAU OG HANS TID. 



jeg ved, kan mange af disse vanskeligheder være løst for den 

 nuværende videnskab — og paa en rimelig vis! Men paa Keil- 

 haus tid var de det neppe; ialfald vist ei paa nogen fuldt over- 

 bevisende maade. For tankegangen dengang var det, trods det 

 kemisk uforklarhge derved, en for anseede videnskabsmænd — 

 en kemiker som Gmelin, en mineralog som Naumann — antagelig 

 ting, at virkelig i ndenfra begy ndende omkrystallise- 

 ringer kunde finde sted, uden at masserne ophørte at 

 være faste! Ialfald uden at maatte være undergaaet nogen til 

 flydenhed grændsende væggjøren, enten ad den vaade eller den 

 ildflydende vei. Saa paradoxalt det end vilde synes, selv tilskud 

 eller tab af tidligere elementer vilde kunne indtræde! 



Kemien som den var, med dens iagttagelser over de hur- 

 tigt forløbende fænomener, gav dem ingen lempelig løsning for 

 at slippe ud af tankeringene. Thi med forholdene for øie, som 

 de mente at se dem, forekom de udveie dem at burde være 

 stængte at søge en foi-klaring forceret frem — i tilslutning til 

 kemiens aktuelle midler — gjennem opkonstruktioner af uhørt 

 voldsomme og vidt omsiggribende naturaktioner, aktioner for 

 hvis indgriben alle spor syntes dem at mangle. 



Kan derfor gjerne være, at Keilhaus standpunkt — som 

 folge af paaviselige feilsyn under iagttagelserne eller utrygge 

 slutninger derefter, kan med adskillig ret være hieven afvist af 

 den følgende videnskab, sat ud af betragtning som forfeilet, ikke 

 mindre forfeilet kanske end den reneste Neptunisme der havde 

 raadet lidt før, eller den reneste Vulkanisme der just havde af- 

 løst den. Hans standpunkt var fuldt rationell for sin tid. Og 

 det er mod den det faar sees, ikke maales som det hist og her 

 kan være skeet, som han skulde have gjennemlevet hvad ind- 

 vundet var af nyt i femti aar. 



Holdt med fasthed og gjennemført indlil det sidste, har 

 det saa vist gjort trods alt sin store nytte, været et vigtigt 

 middel under forskningens gang for at klare de renvidenskabe- 

 lige opgaver. 



