8 C. A. BJERKNES. 



for at faa lysfænomenerne passet ind, var nødt til at tillægge 

 ret eiendommelige egenskaber — noksaa haarde at gaa ind paa. 



Hvad legemernes konstitution angik, da var man jo nok 

 paa det rene med at der overalt var store mellemrum, ja selv i 

 de fasteste stoffer. Men i den nærmere opfatning af hvordan 

 det indre maatte være, var man bunden af tidens dogmer. 

 Kraften forestilte man sig under formen af en f jern virkning; og 

 den videnskabelige enhed fordrede at egentlig talt existerede der 

 intetsteds nogen virkelig berøring. Kraftens sæde var kraft- 

 centrerne, enkeltvis optrædende eller som polpar. Og de masser 

 den straalte ud fra var enten disse punkter alene, eller de laa i 

 det indre af de elementærlegemer, hvoraf det naturlige legeme 

 var sammensat. 



Efter den første af disse forestillinger forflygtigedes saa godt 

 som alt materielt; der blev blot kræfter og intet stof tilbage. 

 Men naar enhver dimension forsvandt, undveg man jo paa en 

 vis vanskeligheden med alle samtræf under de indbyrdes be- 

 vægelser af slige punktmasser to og to: en nok saa liden ret- 

 ningsændring, om den forudsattes, vilde være tilstrækkelig for 

 at forebygge dem. Gik man saa igjen ud fra den anden hoved- 

 forestilling havde man ulemperne med den absolute haardhed; 

 thi den mente man maatte nødvendigvis tilskrives materiens 

 mindste kontinua. I tilfælde af et virkeligt sammenstød vil jo 

 en bevægelse ikke kunne mortificeres, uden i løbet af en endelig 

 om end nok saa kortvarig tid — med mindre man da vilde ind- 

 føre meningsløse kraftaktioner af en uendelig intensitet. Man 

 var da nødt til at værge disse haarde ueftergivelige kontinua 

 mod alle indbyrdes sjok. Men de var jo sæde for virksomme 

 fjernkræfter, og disse forudsattes da i den nærmeste nærhed at 

 have en udpræget repulsiv karakter, saa al virkelig berøring 

 undgikkes. Tildels tænkte man sig ogsaa dette under formen af 

 beskyttende varmehyller. 



Mange forsøg var bleven gjort i det næst foregaaende aar- 

 hundrede paa at forklare fænomenerne gjennem mediers hjælp. 



