LIDT OM KEILHAU OG HANS TID. 9 



Men man gjorde sig for store illusioner om saa store opgavers 

 praktiske gjennemførelse, man havde ikke vundet at begrændse 

 dem paa den rette vis, og videnskabelige midler manglede det 

 paa, som først maatte blive at oparbeide. Med alle disse forsøg 

 slog det da feil, og det førte til dette omslag med fjernvirknings- 

 forestillingen som det eneste rette. En vigtig støtte havde ogsaa 

 dette i saa meget uforklarligt man saa, og bag hvilket man vidste 

 at der paa udstrakte felter raadede siki'e mathematiske love. 

 En tidlang var det ogsaa et held for videnskaben, at omslaget 

 kom; det satte en stopper for saa mange ufrugtbare fantasier, 

 og der forelaa et stort materiale til bearbeidelse som det ogsaa 

 var en første interesse at kunne faa fra sig. 



Men tvivlen om man dog var paa den rette vei, lod sig dog 

 ikke holde helt tilbage. Og med tvivlen kom nye arbeider op. 

 Og der kom efterhaanden kjendsgjerninger, der mere og mere 

 vanskeligt lod sig forene med nogen fjernvirkning. 



En ældre tids grundtanker, men i en renset form, vandt saa 

 smaat indgang igjen; og allerede i de første decennier af det 

 forrige aarhundrede. Dog var det endda inden en yderst faa- 

 tallig kreds alene. Euler, den store mathematiker og tænker, 

 som havde gjennemlevet størstedelen af dette attende aarhundrede, 

 hvor den store brydning fuldbyrdede sig, holdt som den sidste 

 igjen mod reaktionen i det naturfilosofiske tænkesæt. Hans 

 værker var grundlæggende for den følgende slægt, der hvor det 

 gjaldt specialvidenskaben: mathematiken som baade ren og an- 

 vendt. Han var fysiker tillige, men trods al sin sunde sans, 

 sin klarhed, sin logiske styrke, magtede han ikke at vende tids- 

 aanden om, der hvor det gjaldt at holde en dybere og sandere 

 naturbetragtning oppe. Men hvad han ikke vandt i sin tid, 

 skulde han med held forberede for en følgende. 



Hans populært holdte udredninger, af fattet paa fransk — i 

 breve til en tysk prinsesse — læstes selvfølgelig af mange i 

 disse stridens tider, og vandt sine stille tilhængere. Den som 

 ti gange havde vundet det franske akademis pris, som tilmed 



