12 C. A. BJERKNES. 



jordperioder skete forandringer bør antages at være foregaaet paa 

 samme maade og ved de samme kræfter som er virksomme 

 rm, kun at der til hine er medgaaet en relativ overordentlig 

 lang tid. 



Vi indlader os nu ikke her paa at forfølge videre de Lyellske 

 og Keilhauske ideer, heller ikke paa at udrede hvad der stort 

 seet gik far sig paa naturforskningens omraader i Keilhaus egen 

 virketid, til støtte for mineralogens og geologens forskninger. 

 Hvad vi for øieblikket søger at belyse, det er hvad der synes 

 at fremgaa, til støtte eller ei for de Keilhauske grundforestillinger, 

 som en følge af saamange fremskridt og ændringer i synsmaader 

 i løbet af det forgangne aarhundrede. 



Eulerske ideer eller ideer i lighed med dem øvede sin stille 

 virkning tiltrods for den miskredit, hvori de stod blandt den over- 

 veiende store flerhed inden de videnskabelige kredse. Hvad der 

 allermest traadte i förgrunden, det var dette, om man skulde 

 — i tilslutning til tiden — antage en fjernvirkning som det be- 

 tegnende for kraftens væsen eller en virken gjennem berøring, 

 fra sted til sted. Og ved siden heraf, om de mangeartede stof- 

 fer, veibare eller ætheriske, lod sig reducere til et ringere antal; 

 og ligesaa om lignende lod sig iværkstille for de indbyrdes 

 endnu helt adskilte hovedfænomener af den fysikalske art. 



Undulationstheorien kom op gjennem Fresnel, og forestil- 

 lingen om svingningernes indgribende betydning for forstaaelsen 

 af fænomenerne fik en øget fart. Huyghens havde i sin tid bragt 

 ideen frem, men den laa under for Newtons store autoritet. 

 Euler sluttede sig ogsaa til denne tanke, men uden at det fik 

 virkning. Young optog ideen og efter ham Fresnel, der forte 

 den til seier — endskjønt det skulde vise sig, længe derefter, at 

 man neppe endnu var naaet til det definitive. 



Ørsted og Ampère slog broen over mellem de elektriske og 

 de magnetiske fænomener, og navnhg var de Ampèreske arbeider 

 af en stor banebrydende betydning. Endnu betydningsfuldere 

 for en indgaaende forstaaelse af de elektriske fænomener blev 



