LIDT OM KEILHAU OG HANS TID. 15 



utopi. — Der trængtes friere forhold og mindre opiærthed i det 

 høividenskabelige,og videnskabeligt moderneste, for at planer af 

 den art skulde kunne gjenoptages, som der ogsaa trængtes nye 

 videnskabelige midler bragt sammen i den lange mellemtid, 

 skulde man staa bedre i det end før. 



Men her kom det ogsaa noget til, som fik en afgjørende 

 betydning, noget man mindre havde lagt mærke til, men som i 

 virkeligheden laa skjult i de Eulerske tanker. Den nærmere for- 

 følgelse af disse, af ugjennemtrængeligheds-principet, hvorefter 

 materien under de stadigt forhaandenværende bevægelses-kon- 

 flikter, søger under eftergiven — i de første øieblikke — at 

 hævde sig, selv, i form og i volum — , det fører overalt frem til 

 et uslanseligt liv, ydre og indre bevægelser, vibrationer uden 

 ophør, og dog med ændringer og fornyelser overalt, selv i de 

 tilsyneladende fasteste og tætteste legemer, eller massesystemer. 



Ad denne vei, med hydrodynamikens hjælp, blev det saa 

 paavist og stadfæstet experimentell, at et omfattende arsenal af 

 kraftytringer lod sig tilveiebringe i den fuldkomneste, dels direkte 

 dels inverse lighed med kraftytringerne i naturen. Særlig er 

 dette gjonnemført til de mindste detailer i en efterligning af de 

 statisk elektriske grundfænomener; ligesom hvad endnu ikke 

 fuldstændig er opnaaet peger hen paa, at en gjennemførelse, der 

 strækker sig over elektricitetens hele gebet, er det kun et tids- 

 spørgsmaal med. 



Inversionen, der hvor den optræder, er imidlertid et tegn, 

 kan man si, at det er noget helt andet det her gjælder om end 

 nogetsomhelst sambaand med det elektriske. Og det kan jo 

 ogsaa være at det hermed brister. Men en inversion peger 

 nærmest kun hen mod Archimedisk lov, eller anderledes sagt, 

 mod existencen ikke blot af den veibare materie, men ogsaa af 

 en forholdsvis ulige mere subtil materie i det samme kraftbetin- 

 gende grundmedium. Man føres naturligt ind paa theorier i 

 lighed med den moderne lære om elektronerne. Saa ogsaa i 

 retning af den moderne lystheori i dens sammenhæng med det 



