c. A. BJERKNES. 



Saa omhandles hvorledes geologerne har opstillet først en 

 stor klasse af bergarter som „neptunistiske, sedimentære", idet 

 det maa antages, at en betydelig del af jordoverfladens bergarter 

 er fremkommen ved afsættelse af våndene, og paa samme maade 

 som vi iagttager det i vor tid med de submarinske lags dannelse. 

 — Men ligesom våndet maa ogsaa vulkanerne antages at have 

 virket i alle jordperioder; og man opstiller desaarsag en anden 

 hovedafdeling af bergarter, der skulde være dannet ved vulkansk 

 virksomhed. Disse kaldte geologerne „vulkanske, pyrogene" 

 bildninger. 



Ved disse to store hovedgrupper er man indtil de 

 sidste tider bleven staaende, og man regnede alle skik- 

 tede, f orsteningsf ørende til de „neptuniske" bildnin- 

 ger, medens de massive henførtes under de „vul- 

 kanske" bergarters gruppe. 



I den sidste tid har man imidlertid fraskilt en 

 egen afdeling i de „plutoniske" bildninger, der ikke 

 speciell skulde være dannet af vulkanerne, men dog 

 have en pyrogen oprindelse. 



Uenighed raader dog blandt geologerne om dannelsesmaaden 

 af denne tredie klasse af bergarter. Werner og hans tilhæn- 

 gere henregnede ogsaa alle disse til de neptunistiske; de antog 

 at havet i urtiden kunde været af en saadan beskaffenhed, at 

 det kunde udfælde granit, gneis, dolomit o. s. v. Men de nyere 

 forkaster denne theori aldeles, da det er bevisligt, at disse 

 problematiske bergarter er af yngre oprindelse. Dog er ogsaa 

 blandt de nyere meningerne forskjellige. 



Nogle antar at bergarterne af denne tredie klasse, skjønt 

 altsaa ikke specielt vulkanske, er alligevel „pyrogeniske" (dan- 

 nede ved hede i jorden) d. e. plutoniske. — Andre mener at 

 de er oprindelig neptuniske, men at de ved senere omdannelse 

 har erholdt deres nuværende krystallinske karakter; og de kalder 

 dem derfor metamorf iske. 



