24 C. A. BJERKNES. 



Geognostiske forhold til støtte. 



Vi skal saa se nærmere paa et hovedpart!, der vedrører 

 overgangsformationen. I et underafsnit her igjen handles der 

 om de „abnorme bergarter" i disse grupper (krystallinske, sui- 

 cide bergarter). 



Man finder, heder det, saavel skiktede som massive berg- 

 arter i disse grupper: granit, syenit, grønsten, porfyr; men ogsaa 

 glimmerskifer, hornblendeskifer o. s. v. Store masser af granit 

 Hgger inde i skiktede overgangsdistrikter (Cornwall, Hartz). Paa 

 Hartzen især ligger to store granitmasser inde i skiferen. Skik- 

 terne har overalt stilling fra NO. til SV. Man tror at graniten 

 partielt har virket til skikternes forrykning. Nogle af overgangs- 

 trakterne er omkring graniten forandrede til gneis og hornsten- 

 fels, .... Grønsten hører til de sædvanligste blandt de saakaldte 

 abnorme bergarter. Dens eruptive natur er dog vanskelig at 

 bevise. Naumann anser nu ogsaa grønstenen i Fichtelgebirge 

 som ikke vulkansk, da den indeholder forsteninger. 



Efter endel nærmere udredninger, hvorunder sær- 

 lig forholdene ved Freiberg drøftes, heder det saa: 

 Vestenfor Freiberg slutter gneisen sig til graavakke og kisel- 

 skifer. Gneisen ligger øverst og er horizontalt skiktet, den falder 

 svagt og midt i den findes lerskifer. Naumann tror at gneisen 

 er indpresset. Den viser overgang til diorit, gneis, glimmerskifer, 

 hornblendeskifer og kloritskifer. 



Vi maa antage, fortsættes der: enten en indpres- 

 ning i smeltet tilstand, eller ogsaa en transmutation. 

 Mod den føi-ste mening strider de anførte fakta, medens de 

 derimod godtgjør den sidstes rigtighed. Og vi kommer saaledes 

 til et resultat, der ikke mindre er gyldigt fordi det paa kemiens 

 nuværende standpunkt er uf orstaaeligt ! — Vi skal igjen re- 

 kapitulere de forhold, der beviser nødvendigheden af 

 at antage en transmutation: 



