c. A. BJERKNES. 



Mørk kalk findes — ved disse grændser — forvandlet til 

 lys, krystallinsk; lerskifer forvandlet til haard skifer, og er bleven 

 mere kiselrig, kiselskifer og baandjaspis. Man antræffer en 

 mængde kontaktbergarter og mineraler: kobberertser, granat o. s. v. 

 Kalk findes uforandret kun i en vis afstand fra graniten og 

 Syeniten; men 'nærmere blir den altsaa lysere, krystallinsk, saa 

 den lige i kontakten er forvandlet til krystallinsk marmor. Ler- 

 skiferen optager en mængde kisel og bliver til kiselskifer; den 

 bliver krystallinsk, ja fremstiller selv en gneis. 



Men selve forsteningerne lider denne forandring! — En 

 smeltning har saaledes aldeles ikke fundet sted. 



Overgangsskikterne, omtales det paa et senere sted, har vel 

 et steilt fald, men dette har intet at bestille med Vulkanismen. 

 Stillingen maa have været før graniten og de øvrige abnorme 

 bergarter kom frem. Havde de brud t frem, skulde skiktnings- 

 forholdene været ganske anderledes. Lyell har ytret, at da 

 grønstengangene ikke har derangeret skikterne, kan det vel an- 

 tages, at heller ikke graniten har forstyrret de nærliggende skik- 

 ter. Man vil finde smaa partier af det skiktede at stikke halvø- 

 agtigt ind i graniten; og dog findes den samme skiktstilling ! 

 Ganske tynde sandstenskikter rager ind i porfyren, og dog er 

 de parallele med de store sandstenbildninger hvorpaa porfyren 

 hviler! 



Om en flydende masse størknede mellem andre, kunde vel 

 en grændse paavises! Imidlertid hersker der her i Christiania- 

 territoriet den fuldkomneste overgang: ved Sølvsbjerget exempelvis, 

 hvor lerskiferen viser den fuldkomneste overgang til en krystal- 

 linsk silicid bergart. Ligedanne overgange under andre forhold. 



Overgangen ved kontaktstederne paastaar nu Vulkanisterne 

 at være fremkommet ved at flydende masser havde opvæget det 

 tilgrændsende. Men man antræffer nogle steder disse over- 

 gangsled saaledes separerede, at nogen hede ikke kan have 

 existeret. 



