- JENS HOLMBOE. 



I den nyeste udgave af farmakopøen faf 1895) tillades ogsaa 

 ligesom de fleste steder i udlandet foruden G. purpurea tillige 

 G. pannonica og G. lutea benyttet. — T plakat af 10. jan. 

 1846 er Radix Gentianœ purpureœ opført blandt de artikler, 

 som skal være gjenstand for apothekernes enehandel. 



Det ligger udenfor denne fremstillings ramme nærmere at 

 omtale Gentiana purpurea's medicinske anvendelse i den nyere 

 tid. Kun saa l^meget skal nævnes, at den nu især bruges som 

 bittermiddel ved nogle faa sygdomme. 



2. Indsamling, salg og udførsei i ældre tid. 



Ikke alene i den medicinske videnskab, men ogsaa ude 

 blandt landbefolkningens brede lag, har Gentiana purpurea 

 gjennem lange tider staaet høit i ry som lægeplante. I hele det 

 sydlige Norge har den i de tre sidste aarhundreder — og efter 

 al sandsynlighed langt tidligere — været et af de husmidler, 

 som bønderne mest benyttede mod sygdomme hos dyr og men- 

 nesker. Herom forehgger der især ganske talrige vidnesbyrd i 

 de topografiske landskabsbeskrivelser fra den sidste del af det 

 18de aarhundrede. Som exempel herpaa skal nogle faa citater 

 anføres. 



H. F. HioRTHøY oplyser, at bønderne i Gudbrandsdalen 

 ansaa roden „som et almindeligt Lægemiddel mod alle Syg- 

 domme", og at de desuden for smagens skyld bragte den som 

 tilsætning til brændevin^. I Telemarken brugte man ifølge H. 

 J. Wille et afkog af rødderne i melk eller vand mod „Durch- 

 løb" hos mennesker og kalve-. P. Holm skriver, at i Lister og 

 Mandals amt er „Søderod, Radix Gentianæ, iblandt Almuen 

 bleven bekjendt, og bruges deels aleene extraheret paa Brænde- 

 viin, og af andre med Tilsætning af Alant- og Angelica-Rødder, 



^ H. F. HiORTHøY, Beskrivelse over Gulbransdalens Provstie, I, p. 84. 



Kbhvn. 1785. 

 ^ H. J. Wille, Beskrivelse over Sillejords Præstegjeld, p. 113. Kbhvn. 1786. 



