STUDIER OVER NORSKE PLANTERS HISTORIE, I. 47 



løbne aarhundrede vides planten ikke at være funden i Budalen 

 eller noget andet sted nordenfjelds. — En mulig antydning om, 

 at den maaske i ældre tid kan have vokset ogsaa paa nordsiden 

 af Trondhjemsf jorden, foreligger i et gaardnavn Søt vik i Skjørn; 

 herom udtaler 0. Rygh, at navnets første led enten kunde for- 

 klares som plantenavnet søta eller ogsaa som et elvenavn^. 



Den i det foregaaende meddelte oversigt vil med fuld tydelig- 

 hed vise, at Gentiana purpurea's udbredelsesomraade i Norge 

 i løbet af de sidste aarhundreder er bleven betydelig indskræn- 

 ket. Vistnok kan det ikke sikkert paavises, at den har aftaget 

 nævneværdigt paa fjeldene i Sætersdalen, Telemarken og Hard- 

 anger, idetheletaget i den sydligste del af dens udbredelses- 

 omraade; men allerede i Numedal og Hallingdal er den aaben- 

 bart langt sjeldnere end ved begyndeisen af det 19de aarhun- 

 drede, og jo længere man kommer mod nord, bliver dens af- 

 tagen stadig mere iøinefaldende. Medens saaledes Jonas Ramus 

 i 1715 angav, at den i Norge voksede „mest i Sogn og Valders", 

 forekommer den nu i begge disse distrikter kun som en stor 

 sjeldenhed. Et lignende forhold møder os i Gudbrandsdalen; i 

 slutningen af det 18de aarhundrede fandtes den der „hist og her 

 paa Fjeldene", medens man i nutiden ikke med sikkerhed kjen- 

 der mere end et enkelt voksested. Og af de gamle botanikeres 

 beretninger, hvis paalidelighed maa antages fuldt betryggende, 

 fremgaar det videre, at den endnu for mindre end 150 aar siden 

 havde en ganske vidtstrakt udbredelse helt nordenfor sit nuvæ- 

 rende omraade ; fra Søndfjord, Nordfjord, Søndmøre, Romsdalen 

 og Guldalen synes den at være helt forsvunden. Dens yderste 

 nordgrænse er i løbet af denne tid rykket tilbage fra Budalen 

 til Ringebo, et sprang paa næsten IV2 breddegrad, og først saa 

 langt mod syd som paa fjeldene mellem Valders og Hallingdal 

 har den indtil nutiden holdt sig anderledes end paa rent isole- 

 rede voksepladse. 



1 0. Rygh, Norske Gaaxdnavne, XIV, p. 37. Kristiania 1901. 



