JENS HOLMBOE. 



I forbindelse med de ovenfor meddelte gamle voksesteds- 

 angivelser bør ogsaa nævnes et par ældre oplysninger om 

 Gentiana purpurea's forekomst i vort land, som ikke nævner 

 bestemte voksesteder. I 1648 skriver Simon Paulli: „Entzian 

 voxer udi Norrige paa hine høye Fielde oe Klipper saa mang- 

 foldig oc ofuerflødig, at det giøris icke fornøden at hente den 

 enten fra Italien eller andenstedsfra, huor den ellers voxer" ^ 

 Og i 1715 udtaler Jonas Ramus ligeledes, at den „voxer her i 

 Fieldene overflødig" ^. Skjønt der ikke kan tillægges angivelser i 

 saa almindelige udtryk som disse stor vægt, og skjønt de stærke 

 udtryk delvis kan forklares ud af tidens tilbøielighed til over- 

 drivelse, turde dog ogsaa disse angivelser vidne om en større og 

 hyppigere udbredelse end i vor tid. 



Det kan ikke være tvivlsomt, at grunden til Gentiana pur- 

 purea's aftagen i Norge for den aller største del maa søges i 

 den stærke efterstræbelse for røddernes skyld, som den navnlig 

 i ældre tid var gjenstand for. Det er i denne forbindelse af 

 interesse, at netop fra flere af de distrikter, hvor planten har 

 aftaget stærkest, foreligger der gamle beretninger om indsamling 

 af rødderne i stor maalestok. Dette gjælder f. eks. Valders, 

 Gudbrandsdalen og Guldalen, (Smlgn. pag. 38—39). 



4. En gulbiomstret varietet. 



At der i Norge skulde forekomme en gulbiomstret Gentiana, 

 omtales tidlig i literaturen. Allerede S. Paulli (1648) benævner 

 den norske plante med det BAUHm'ske navn Gentiana major 

 lutea, og i sin beskrivelse af den siger han, at „Blomsterne 

 hafue en guul Farfve" ^. Ogsaa Buchv^ald omtaler den norske 

 Gentiana som gulbiomstret ^ og flere forfattere som Linné °, 



1 Simon Paulli, Flora Danica, p. 242. Kjøbenhafn 1642. 

 ^ Jonas Ramus, Norriges Beskrivelse, p. 19. Kjøbenhavn 1715. 

 ^ Simon Paulli, Flora Danica, p. 242. 



* J. DE BucHWALD, Specimen Medico-Practico-Botanicum, p. 235. Copen- 

 hagen 1721. 

 ^ C. Linnaeus, Flora Svecica. Editio secunda, p. 82. Stockholmiae 1755. 



