74 P. A. ØYEN. 



Naar man betragter den her indtraadte inversion i de 

 hydrografiske temperaturforhold og sammenligner denne med de 

 samtidige forhold i lufttemperaturen, vil man øieblikkelig se, at 

 det her optrædende fænomen ikke vil kunne forklares paa en 

 tilfredsstillende maade uden ved at tage den i disse hoitligende 

 fjeldegne ofte meget sterkt virkende insolation med som en 

 faktor af vidtrækkende betydning. 



Med hensyn paa dette forhold har jeg inden denne fjeldegn 

 anstillet nogle faa iagttagelser, som ikke er uden interesse, da 

 de giver en god forklaring paa den ovenfor paapegede inver- 

 sion. 



Ved den i Rusvand (1245 m. o. h.) udstikkende halvø iagt- 

 toges â'^ 30°^ p. m. 20 august 1902 ved et paa rensdyrmosen 

 nedlagt termometer en insolationstemperatur af 22,5°, medens 

 den samtidig med svingetermometer bestemte lufttemperatur var 

 7,4°, og hvad der ogsaa her er af særlig interesse i denne for- 

 bindelse var den samtidig i Rusvand bestemte vandtemperatur 

 10,0°. Vandtemperaturen overstiger altsaa ogsaa i dette tilfælde 

 lufttemperaturen, men fmder sin forklaring i den forholdsvis 

 høie insolationstemperatur. 



I Leirungsdalen anstilledes 22 august 1902 et par andre 

 iagttagelser, der viser i samme retning. Ved kloppen over Lei- 

 rungsaaen (1078 m. o. h.) viste 10*^ SO"^ a. m. et paa rensdyr- 

 mosen nedlagt termometer en temperatur af 21,3°, medens den 

 samtidige lufttemperatur var 7,5°, og nord for Svarthammerhytten 

 (1290 m. o. h.) viste 12^ 0"^ a. m. et paa græsmarken nedlagt 

 termometer en temperatur a f 28,4°, medens den samtidige luft- 

 temperatur var 6,6°. 



Men ligesom Insolationen saaledes er en faktor, der maa 

 regnes med, gjør til andre tider igjen udstraalingen sig gjæl- 

 dende paa en saadan maade, at den ikke maa lades ude af be- 

 tragtning. Et par eksempler vedføies. 



Paa den nedre del af Veobræen (1553 m. o. h.) viste natten 

 mellem 18 og 19 august 1902 et paa bræoverfladen nedlagt 



