SEKS GEOLOGISKE BILLEDER FRA JOTUNHEIMEN. 87 



kan ogsaa til sine tider rasenes talusdannelser faa, især naar 

 disse faar karakteren af blokkeansamlinger, som f. eks. tilfældet 

 er nær Leirungsaaen. I dennes lave omgivelser tindes desuden 

 udstrakte myrer i de svagt skraanende dalsider. 



Men foruden saadanne omlagrede. masser viser vort billede 

 ogsaa mere uforstyrret bundmoræne, dels i mere jevn fordeling, 

 dels som rygge og hauger. Og det er vistnok under disse for- 

 mer, man endnu finder den største del af de glaciale afleiringer 

 i vore egentlige høifjeldsdale. 



En og anden gang imellem, ja paa sine steder til og med 

 ret hyppig, finder vi andre former. Saaledes ligger Bergenus- 

 boden i Veodalen paa en drumlin af 30 — 40 meters længde, 

 20 — 30 meters bredde og 8 — 10 meters høide. Den store tange 

 eller halvø i Rusvand nordøst for Gloptind, som man ved første 

 øiekast kunde antage for en endemoræne, viser sig ved nøiere 

 undersøgelse for det meste at beståa af fast fjeld dækket af et 

 forholdsvis tyndt lag bundmoræne med talrige flytblokke paa 

 overfladen og udgjør saaledes et sidestykke til de saakaldte 

 „veneered hills"; i nærheden findes flere drumlins og drumlin- 

 oider. Saadanne drumlinoider er ogsaa ret hyppige i Leirungs- 

 dalen over mod Raur og Svarthamrene, og indimellem ligger 

 smaa morænesøer. Paa dette sted finder man ogsaa i meget 

 udpræget udviklede former de hyppig kjendte sammensætninger 

 af bund- og endemorænelandskabet; dertil kommer de ledsagende 

 fluvioglaciale dannelse)" og senere fluviatile. Det hele sammen- 

 sætter sig til et for det første øiekast temmelig regelløst billede, 

 hvori den glacialgeologiske analyse imidlertid finder mange le- 

 dende træk: mægtig blokkestrøet bundmoræne med de karak- 

 teristiske overfladeformer, der ved den nedre del af Rauham- 

 meren gaar over i et mere fremtrædende endemorærielandskab 

 med smaa tjern og elveslyngninger adskildt af skuvrander og 

 blokkestrøede felter. Videre opover dalen paa begge sider af 

 elven stiger terrasser af fin sand og grus op til en høide af 

 10 — 20 m', eroderet i fluvioglaciale marginaldannelser eller muli- 



