OM NOGLE SKJÆLFOREKOMSTER VED KR.SAND. 149 



Trophon dathratus, Lm., sparsomt, 



Desudeii store eksemplarer af balanus-sp. 



Hertil kommer repræsentanterne for den anden fauna: 



Ostræa ediilis, Lm. (temmelig almindelig), cardium edule, 

 Lin. (sparsomt), rissoa parva, da Costa, og hittium reticulatum, 

 DA Costa, samt mya arenaria, Lin., hvoraf jeg bare fandt ét 

 eksemplar. 



Endelig mytilus edulis, Lin., som ved siden af saxicava 

 er den almindeligste form. Jeg nævner den særskilt, fordi det 

 kan være gjenstand for tvil, hvilken af de to faunaer den har 

 tilhørt. Meget sandsynligt er det jo, at den har tilhørt begge, 

 som en form, der er tidlig ind vandret og meget udbredt i hele 

 vor postglaciale formation. Forekomsten af mya arenaria 

 kunde tyde paa, at skjællene er tat fra en strand og fyldt paa 

 åkeren, noget, som er meget almindeligt hernede; men for det 

 første behøver dette ikke at være tilfældet med andre end netop 

 denne, sandsynhgvis i recent tid indvandrede form; for det andet 

 er det ikke udelukket, at den kan findes i saadan ringe høide 

 over havet, som det her dreier sig om, nemlig blot 1 — 2 meter. 

 Jeg fandt blot et eneste eksemplar af mya arenaria, saa den er 

 sandsynhgvis kommet til mere tilfældig. 



Vi har altsaa her en meget lavtliggende forekomst med 

 blandet fauna. Det arktiske element indeholder store former, 

 mindende om dem ved Kuholmen, og hyppigheden af balanus 

 (og mytilus) viser, at forekomsten ikke kan være afsat paa meget 

 dybt vand. Nu findes altsaa sammen med disse arktiske former 

 en række sydlige, stammende fra langt senere tid. Betydningen 

 af denne kjendsgjerning skal senere omtales. 



I det foregaaende er gjentagne gange nævnt forekomsten 

 ved Kuholmens teglvcerk. Prof. Brøgger angir herfra følgende 

 former : 



Balanus porcatus, da Costa, 

 mytilus edulis, Lm., 

 peden islandicus, Müll., 



