164 DANIEL DANIELSEN. 



ligget under havet eller været dækket paa anden maade, maalte 

 man vente at finde andre marine eller terrestriske interglaciale 

 afleininger. Den første antagelse synes derfor at maatte opgis. 

 Spørgsmaalet blir da, om forekomsterne kan være dannet 

 under den senglaciale sænkning. Flere omstændigheder taler 

 for, at saa ertilfældet. Skjælforekomsterne ved Kuholmen og ved 

 Kolsdalen, som begge maa antas at være grundvandsdannelser, 

 overleies af temmelig rent, finslemmet hlaaler, altsaa lermate- 

 riale, som synes afsat paa større dyh end skjælleret, der i 

 enkelte partier, ialfald ved Kolsdalen, har karakteren af en egte 

 skjælbanke. Efter dette skulde landet ha hefundet sig i synk- 

 ning. Rigtignok kunde man gjette paa, at det overleiende 1er 

 var afsat meget senere, under en postglacial sænkning; men leret 

 ved Kuholmen indeholder jo astarte elliptica, en arktisk mollusk, 

 som netop er en af de mest karakteristiske former paa fore- 

 komsten, og det var dog rimeligere, hvis leret var meget yngre, 

 at det da maatte indeholde en ganske anden fauna. Man maatte 

 i saa fald nogenlunde ha en parallel til forholdene ved tegl- 

 verkerne i Kristiania og Smaalenene, hvor det glaciale arealer 

 overleies af postglacialt isocardialer med en ganske anden fauna. 

 Man maatte da ogsaa vente at finde nogen diskontinuitet i lag- 

 ningen, saaledes at det underliggende 1er dannede en platform, 

 hvorpaa det øverste var afsat. Var derimod astarte udvasket 

 af den gamle skjælmasse og paa den maade kommet op i leret, 

 kunde man vanskelig tænke sig, at dens epidermis var saa ud- 

 merket vedligeholdt, da den mekaniske bearbeidelse under vask- 

 ningen først og fremst maatte gaa ud over epidermis. Det 

 rimeligste blir saaledes, at leret er afsat umiddelbart efter skjæl- 

 forekomsten og at landet saaledes har befundet sig i synkning. 

 Hvad grunden da er til, at dette 1er, afsat under landets synk- 

 ning, er saa fattigt paa fossiler, er ikke godt at afgjøre. Den 

 omstændighed, at det blot er astarte elliptica, en af de mest 

 tykskallede og robuste former, som er opbevaret, og selv af 

 denne blot epidermis, (mens al kalksubstans er væk), viser, at 



