190 S. O. F. OMANÖ. 



Rækkevik. Brunlanes: Tinvik, Vasvik, Rugland, Torp, Vær- 

 vaagen. 



I Bratsberg amt: Solum: Bjørntvedt. I Smaalenenes amt: 

 ved Kase paa Gjeløen ved Moss (A. Landmark). 



En form med særdeles kraftigt udviklede glandler paa svøbet 

 forekommer paa denuderet grusmark ved Auserød i Brunlanes. 



— En nær besiegtet form fra Bærum, skilt ved noget større 

 svøb og korte, begsorte glandler {H. atrocanum mihi), er maaske 

 blot en modifikation. 



Beslegtede former findes if. Dahlstedt ogsaa i det sydlige 

 Sverige. 



F. perva^giforme n. 



A priore involucro viridiore minus floccoso sparsim — den- 

 siuscule piloso et foliis intermediis lanceolatis præacutis subtus 

 dense albido-(sæpe granulato-)tomentosis diversum. 



Denne form er af interesse paa grund af den intermediære 

 stilling, den indtager mellem H. paraleucum og H. pervagum. 

 („Hier. unders, i Norge I"). Fra den sidste afviger den ved den 

 lidt smalere, mere tilspidsede bladform og ved den tætte, hvid- 

 agtige stjernefilt paa bladenes underside, samt ved lidt mindre 

 calathidium, fra hin ved det mere grønne svøb, ved mindre tæt 

 stjernehaarede, i kanterne altid nøgne, alm. ganske rigt haarede 

 svøbblade og ved de spidse blade. Med hensyn til svøbets form 

 og beklædning saavel som ved bladformen stemmer den tem. nær 

 overens med H. pervagum. Derimod er den ved overgangs- 

 modifikationer nærmere knyttet til H. paraleucum. 



Det ligger meget nær at drage den slutning, at H. pervagum 



— som jeg fandt hyppig i Eggedal og Sigdal, og af hvilken jeg 

 ogsaa har samlet exemplarer i Hallingdal og Krødsherred, men 

 aldrig har stødt paa i Kristianiatrakten eller i det hele taget i 

 lavlandsomraadet ved Kristianiafjorden, hvor H. paraleucum og 

 pervagiforme har sin udbredelse — er en dalform, som gjen- 

 nem H pervagiforme er uddifferentieret fra H. paraleucum. 



