HIERACIOLOGISKE UNDERSØGELSER I NORGE. 259 



Den udmerker sig især ved det lange og smale, nederst sterkt 

 bugede og kegleformig nedløbende svøb, som er graat af tætte 

 stjernehaar og tem. talrige haar med lang, sort basis og kort, 

 lys spids, men mere eller mindre sparsomt glandelhaaret, samt 

 ved de smale, uddragne, næsten linære svøbblade og de altid 

 gule grifler. Stjernehaarene viser tydelig tendens til at fortætte 

 sig langs svøbbladenes kanter. Især er dette merkbart paa den 

 øverste del af de mellemste, øverst i spidsen afrimdede svøbblade, 

 hvis mørke ryg her er næsten helt nøgen. Kurvstillingen er sedvan- 

 lig rig med tynde grene, som er nærmede til hverandre; de øverste 

 er sterkt buede og udstaaende. Beklædningen paa kurvgrenene 

 er den samme som paa svøbet, men haarene saavel som gland- 

 lerne er noget sparsomme. Nedenfor kurvstillingen er der alm. 

 en sterkt forlænget kurvgren, som er langt fjernet fra de 

 øvrige, og ofte udspringer fra et smalt, braktelignende stængel- 

 blad. Stænglen er tem. grov, nedad næsten uden stjernehaar, 

 spredt blødhaaret, opad lættere stjernehaaret med yderst faatal- 

 lige, korte haar af samme art som paa kurvgrene og svøb. 

 Rosettens blade er langstilkede, men varierer meget med hensyn 

 til formen. Oftest er de mere eller mindre egformede, de ydre 

 butte, de indre spidsere, indtil meget spidse, de mellemste og 

 nederste gjerne med pilformet grund. Undertiden er alle blade 

 af mere uddragen, elleptisk form og noget nedløbende. Dentiku- 

 lationen er sedvanlig grov og tæt, især paa de inderste blade, 

 men ogsaa mere spredt; undertiden er tænderne smaa og lave. 

 Af og til optræder nogle faa frie flige paa bladstilken hge 

 nedenfor bladpladen. Bladenes overside er glat og nøgen, 

 undersiden spredt haaret; kun langs den + stjernehaarede midt- 

 nerve og paa bladstilkene er haarene tættere tilstede. Oftest er 

 der blot et eneste, egformet, spidst stængelblad, som er fæstet 

 ved eller nedenfor midten af stænglen, eller kun et smalt syl- 

 formet, braktelignende blad, som sidder ovenfor stænglens midte ; 

 sjelden er der 2 vel udviklede blade. 



Brunlanes: Tinvik og Agnæs. Hedrum: Yttersø. 



